ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 310/4206/20                                  Головуючий в 1 інст.Вірченко О.М.
Провадження №33/807/728/20                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього  на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 17 червня 2020 року о 23-10 годині в м.Бердянську навпроти будинку № 45 по вул. Менделєєва, ОСОБА_1 керував мопедом «Yаmaha» в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №690 КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду змінити, а провадження в справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає зміни, з виключенням з неї даних про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки це в повному обсязі не відповідає реальному стану речей. Справу щодо нього суддя взагалі не розглядав, фактично самоусунувшись від виконання своїх конституційних обов`язків по здійсненню правосуддя.
Також апелянт зазначає, що суддя діяв з порушенням приписів, викладених у ст. 55 Конституції України, в сенсі того, що громадянин України має право не тільки на звернення до суду за захистом своїх конституційних прав, але і суд зобов`язаний повно, всебічно, об`єктивно, неупереджено розглядати кожну справу, і тільки після дотримання всіх вищевказаних принципів, будучи повністю незалежним від будь-яких впливів ззовні, винести законне і обґрунтоване рішення.
Крім того, суддя ніяких доказів у даній справі не дослідив, свідків і понятих, а також будь-яких інших осіб, які могли б дати об`єктивні дані - в залі судового засідання не допитував, обмежившись простою констатацією факту того, що в матеріалах адміністративного провадження нібито достатньо доказів його (апелянта) провини, а саме того, що він, нібито, знаходився в стані наркотичного сп`яніння при керуванні транспортним засобом, що дало суду підстави визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП після закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Апелянт вважає, що на момент розгляду справи закінчився передбачений статтею 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а з цієї причини провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП. 
Суддя не вручив йому повістку, про отримання постанови, а отримав він оскаржувану постанову 20 вересня 2020 року, що, на його думку апелянта, є закінчення терміну. 
Свої вини апелянт не бачить, так як скутера в нього немає і він не вміє на ньому їздити, тому, просить суд чесно розібратися в його становищі і покарати співробітників поліції з позовом в сумі 20 000грн, так як вони оббрехали його і приїжджали з загрозою, та суддя не дав йому можливості залучити адвоката.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час судового засідання, клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи не подавав.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду даної справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що у нього взагалі немає мопеда. 17 червня 2020 року він йшов по вулиці в стані алкогольного сп`яніння та побачив, як чоловік, який керував мопедом, упав та пішов в невідомому напрямку, залишивши мопед. Йому не зрозуміло, чому поліцейські вважають, що саме він керував мопедом.
Суд першої інстанції перевірив доводи ОСОБА_1 , заявлені на свій захист, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№064472 від 18 червня 2020 року, згідно з яким  ОСОБА_1 у зазначений час керував мопедом «Yаmaha» в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився у присутності двох свідків. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР; ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу та підпису протоколу, а також від надання пояснень в протоколі та на окремому аркуші, зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням для проведення огляду до КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 17 червня 2020 року;  висновком КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР № 690 від 17 червня 2020 року; письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зазначено, що  ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager», проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.
Вказані докази узгоджуються з повідомленням №56467621 від 18 червня 2020 року о 01:21:00 до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про те, що інспектори Бердянського ВП в м.Бердянську по вул.Менделєєва, 45 виявили гр. ОСОБА_1 , 1977 року народження, який керував мопедом без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння, без документів на право керування. 
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правильності висновків суду не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови. 
Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу. 
Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді апелянт не заявляв.
При розгляді справи судом першої інстанції, з метою перевірки доводів ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка інспектор СРПП № 3 Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 , який пояснив, що під час несення служби разом із ОСОБА_5 по вул. Петровський шлях вони побачили, як на мопеді їхав чоловік без шлему, його рух по дорозі був невпевнений, на світлові та звукові сигнали поліцейського автомобілю не реагував, навпаки став тікати, під час повороту не справився з керуванням та упав. Підійшовши, ОСОБА_4 побачив, що чоловік перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вказаною особою є ОСОБА_1 . Останнього відвезли до медичного закладу. Згідно з висновком лікаря, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому було складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_4 зазначив, що він раніше неодноразово зустрічався з ОСОБА_1 по роботі як з особою, яка неодноразово порушує закон.
Поліцейський СРПП № 3 Бердянського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_5 надав аналогічні пояснення. Зазначив, що фіксація правопорушення з моменту переслідування здійснювалась на відеореєстратор та бодікамеру.
Показання поліцейських узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. з відеозаписом, який долучений до протоколу та був відтворений при апеляційному розгляді.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й поясненнями свідків, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд, висновком лікаря нарколога, тому направлений на огляд ОСОБА_1 правомірно. 
Висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував мопедом, спростовуються матеріалами справи. При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів поліцейськими встановлено особу правопорушника у встановленому законом порядку - за паспортом. 
При розгляді справи поліцейський ОСОБА_6 зазначив, що він і раніше неодноразово зустрічався із ОСОБА_1 по роботі як з особою, яка неодноразово порушувала закон. 
Твердження апелянта про те, що на момент розгляду справи закінчився передбачений термін ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, є безпідставними.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Отже, за правилами вказаної статті, строк накладення адміністративного стягнення обчислюється місяцями, тому і закінчується цей строк у відповідне число останнього місяця. 
Згідно з матеріалами справи, правопорушення ОСОБА_1 вчинене 17 червня 2020 року.
Адміністративне стягнення на останнього накладено судом 15 вересня 2020 року, тобто в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП. 
З апеляційної скарги вбачається, що апелянт ототожнює дату отримання ним постанови суду з днем розгляду справи, що є помилковим та не грнутється на законі. 
Доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист, оскільки йому відмовлено суддею у залучені захисника, є непереконливими та спростовуються матеріалами справи.
Так, згідно з матеріалами справи та оскаржуваною постановою суду, розгляд справи неодноразово відкладався для виклику свідків (07 липня, 29 липня, 21 серпня та 11 вересня 2020 року). Під час вказаних судових засідань ОСОБА_1 клопотань про його намір залучити захисника не заявляв. У часі для залучення захисника він обмежений не був. Проте, заявив про своє звернення за правовою допомогою лише 14 вересня 2020 року, проте, відповідних доказів цього не надав. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі дії ОСОБА_1 направлені на затягування розгляду справи з метою ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про незаконні дії по відношенню до нього з боку працівників поліції є голослівними, оскільки нічим не підтверджуються.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку  ОСОБА_1 не звертався.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку. Висновки суду фактичним обставинам справи відповідають.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.ст.33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 310/4206/20