У Х В А Л А  
14 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 188/242/18
провадження № 61-8363ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд визнати їх такими, що втратили права на користування жилими приміщеннями. 
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_1  такою, що втратила право на користування спірним житловим будинком.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
22 травня 2020 року  ОСОБА_1  подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення скасувати.
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, який було продовжено, а саме: для надання касаційної скарги, оформленої відповідно до статті 392 ЦПК України. 
У грудні 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки скарги усунуто.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підстави касаційного оскарження.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 13 листопада 2019 року у справі №188/242/18 щодо застосування норм статей 156 ЖК України, 405 ЦК України, статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», а також в постанові від 21 серпня 2019 року у справі №569/4373/16, та в постанові від 15 січня 2020 року у справі            №754/613/18-ц.
За таких підстав касаційна скарга  ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим частини другої статті 389 ЦПК України.
При вирішенні питання щодо строків на касаційне оскарження судового рішення Верховним Судом враховано карантинні заходи, установлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами).
Відповідно до пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Ураховуючи те, що закінчення тридцятиденного строку касаційного оскарження судового рішення апеляційного суду припадав на період дії карантину (19 березня 2020 року), тому слід вважати, що строк касаційного оскарження був продовжений в силу закону.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.
Витребувати з Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи №188/242/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Орган опіки та піклування Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
Є. В. Петров
О. С. Ткачук