КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №356/1357/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/14513/2020

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року                                                   місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних  справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В.,         Суханової Є.М., із участю секретаря Линок В.О.,  розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
 
                                             В С Т А Н О В И В :
 
12 грудня 2017 року  ОСОБА_2  звернулась до суду із позовною заявою до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 
Свої позовні вимоги вона аргументувала тим, що є співвласником квартири АДРЕСА_1 . 
Відповідачі по справі  проживають в квартирі поверхом вище та протягом останніх десяти років затоплювали її квартиру 8 разів. 
13.10.2017 її квартиру знову було затоплено через недбале користування сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_2 , про що надає до суду акт про залиття від 20.10.2017. 
Вказаними неправомірними діями позивачці було заподіяно матеріальних збитків на суму 969,71 грн., які відповідачі у добровільному порядку відшкодовувати відмовляються.
 Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 10 000 грн та обґрунтовує розмір немайнової шкоди порушенням звичного способу життя, необхідністю докладання додаткових зусиль для його нормалізації, постійним нервовим напруженням, відлучаннями з роботи, викликами поліції та необхідністю надавати свідчення. 
Відтак, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь завдану матеріальну та моральну шкоду у вказаному розмірі та судові витрати.
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 04 червня 2018 року позов ОСОБА_2   задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 969,71 грн, завданої моральної шкоди - 5 000 грн та судові витрати - 1 280 грн.
В решті позову  відмовлено.
На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевим судом, зокрема, зазначено наступне.
  ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.12.2001, виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради народних депутатів, зареєстрованим Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 24.12.2001 у реєстрову книгу 6 стр., 156 реєстр. № 1659 ( а.с.15-16 ).
13.10.2017 в квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття, можлива причина підтоплення - недбале користування сантехнічними приладами мешканцями кв. АДРЕСА_2 , внаслідок чого сталося залиття квартири АДРЕСА_1 . 
Наслідки: пошкодження оздоблювання стелі в туалеті - 1,1 м2, пошкодження оздоблювання стелі в ванній - 2,7 м2, пошкодження оздоблювання стелі в коридорі - 2,7 м2, про що складено Акт про залиття, що трапилось на внутрішньоквартирній системі водопостачання від 20.10.2017         ( а.с.5 ).
У відповідності до Акту обстеження житлово-побутових умов №1581 від 18.10.2017, депутатом Березанської міської ради Сиваком О. В. 14.10.2018 проведено обстеження житлово-побутових умов громадянки ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджено факт помокріння стелі в кімнатах ванни, туалету та коридору. Зі слів самої ОСОБА_2 , її квартиру затоплено 13.10.2018 сусідами зверху - громадянкою ОСОБА_7 ( а.с.6 ).
Згідно висновку звіту про проведення технічного обстеження житлової квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам щодо технічного стану після залиття, виконаного 24.10.2017 експертом Гуріним О. М. , кваліфікаційний сертифікат серії АЕ № 001953 від 26.03.2013, за результатами технічного обстеження житлової квартири АДРЕСА_1 встановлено, що в результаті недбалого користування сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_2 виникло часткове залиття та пошкодження оздоблювання стелі в туалеті, ванній та коридорі квартири АДРЕСА_1 , вартість відновлювальних робіт становить 970 грн. ( а.с.7-25 ).
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.05.2018 за № 123206943, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 02.11.1994, виданого виконкомом Березанської міської ради (а.с.87-88).
При цьому, у відповідності до Акту обстеження від 30.05.2018 № 633, складеного депутатом Березанської міської ради ОСОБА_11., підпис якого посвідчено секретарем Березанської міської ради Яхно К.Т. 30.05.2018,    ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 проживають по АДРЕСА_3 ( а.с.108 ).
За таких обставин, суд, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, враховуючи принцип презумпції вини завдавача шкоди у деліктних зобов`язаннях, вважає, що позивачем належним чином доведено наявність та розмір завданої їй шкоди, протиправність дій відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , причинний зв`язок між діяннями та наслідками. 
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарного обов`язку з відшкодування завданих збитків.
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що в результаті винних дій відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки змінився її життєвий устрій, вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення колишнього способу життя, перенесла у зв`язку із залиттям квартири моральні переживання та незручності, що призвели до розвитку в неї астмо-невротичного синдрому на фоні стресової ситуації, що підтверджується довідкою лікаря-невропатолога Березанської міської лікарні ( а.с.26 ).
Відтак, враховуючи вимоги розумності і справедливості, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути солідарно моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.
Просить рішення Березанського міського суду Київської області від 04 червня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове про залишення без задоволення позову.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у   межах   доводів   та   вимог   апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи,  ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2001, виданого виконавчим комітетом Березанської міської ради народних депутатів, зареєстрованим Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 24.12.2001 за  №1659 ( а.с. 15-16 ).
Співвласниками  квартири  АДРЕСА_2 за  вказаною   адресою    є                       ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 02.11.1994, виданого виконкомом Березанської міської ради (а.с.87-88). 
Однак, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10   проживають по АДРЕСА_3 ( а.с.108 ).
При цьому, в квартирі   АДРЕСА_2 , мешкають відповідачі по справі.
13.10.2017 в квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття через недбале користування сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_2 , внаслідок чого відбулось пошкодження оздоблювання стелі в туалеті - 1,1 м2, пошкодження оздоблювання стелі в ванній - 2,7 м2, пошкодження оздоблювання стелі в коридорі - 2,7 м2, про що складено акт про залиття, що трапилось на внутрішньоквартирній системі водопостачання від 20.10.2017 ( а.с. 5 ).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов №1581 від 18.10.2017, складеного депутатом Березанської міської ради Сиваком О.В., 14.10.2018 проведено обстеження житлово-побутових умов громадянки    ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджено факт помокріння стелі в кімнатах ванни, туалету та коридору. 
Зі слів ОСОБА_2 , її квартиру затоплено 13.10.2018 сусідами зверху, громадянкою ОСОБА_7 ( а.с.6 ).
Згідно звіту про проведення технічного обстеження житлової квартири на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам щодо технічного стану після залиття, виконаного 24.10.2017 експертом             Гуріним О.М. , кваліфікаційний сертифікат серії АЕ № 001953 від 26.03.2013, за результатами технічного обстеження житлової квартири АДРЕСА_1 встановлено, що в результаті недбалого користування сантехнічними приладами мешканцями квартири АДРЕСА_2 виникло часткове залиття та пошкодження оздоблювання стелі в туалеті, ванній та коридорі квартири АДРЕСА_1 , вартість відновлювальних робіт становить 970 грн. ( а.с.7-25 ).
Відповідно до положень ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.
Таким чином, цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди позивачу має нести ОСОБА_3 , як співласник квартири АДРЕСА_2 , безгосподарне утримання житла якої призвело до заподіяння шкоди позивачці.
Зазначений висновок ґрунтується на положеннях чинного законодавства, враховуючи наступне. 
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)
Згідно з частинами першою і другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Відповідно до законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. 
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на ОСОБА_3 покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Будь-яких доказів, згідно положень ст.ст. 77-81 ЦПК України, на спростування вини в заподіянні позивачці шкоди вона не надала.
При цьому, заподіяний позивачці розмір моральної шкоди, з врахуванням зазначеного, характеру порушення її прав, глибини та обсягу душевних страждань, які вона зазнала і викликаних необхідністю захисту свого майнового інтересу в судовому порядку, що негативно впливає на фізичний та психічний стан позивачки, інших негативних наслідків, які мають істотне значення, вимог розумності, виваженості і справедливості, положень п.п. 2, 3, 9, 10 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31 березня 1995 року, суд другої інстанції вважає за необхідне визначити ці вимоги в розмірі 2 000 грн та покласти її відшкодування на ОСОБА_3 .
При цьому, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в силу викладеного, не можуть нести цивільно-правову відповідальність за заявленими позовними вимогами.
Таким чином, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, без додержання норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 151 ЖК УРСР, ст.ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України,  помилково ухвалив рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заподіяної матеріальної та немайнової шкоди.
Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, за вказаних судом другої інстанції обставин, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог за їх обґрунтованістю в названій частині у відповідності до ст.ст. 374, 376 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права.
Зазначені доводи в запереченнях позивачки на апеляційну скаргу, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, ухилення апелянта від виконання судового рішення, здійснення неправомірних дій по відношенню до неї, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є правовою підставою для залишення без змін судового рішення по даній справі.
При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції, з врахуванням задоволених вимог майнового та немайнового характеру, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 433,15 (( 640 + 960 ) х ( 970 + 2 000 ) : 10 969,71 )) грн.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
                                             П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Березанського міського суду Київської області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення заявлених вимог.
Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 970 грн., немайнової - 2 000 грн  та судовий збір - 433,15 грн.
 Решту заявлених позовних вимог, в тому числі, до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів.

 

 
 
Головуючий                                                                А.С. Сержанюк

 

Судді:                                                                          В.В. Гуль

 

                                                                                     Є.М. Суханова