СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2020 р.                                                                      Справа № 922/727/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя  Дучал Н.М. ,
при секретарі судового засідання  Стойки В.В.,
за участю представників сторін:
від позивача, Добровольський А.Т., адвокат,  дов.,
від відповідача, не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу відповідача за вх. №1706 Х/1 на рішення  господарського суду Харківської області від 09.06.20 (повний текст складено 18.06.2020, суддя Погорелова О.В.) у справі № 922/727/20 
за  позовом  Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м.Нікополь, Дніпропетровська область,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс", смт Дворічна, Харківська область,
про стягнення  574 554, 42 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою  до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс", в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь штрафні санкції у розмірі 574554,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №1806706 від 24.10.2018 щодо своєчасної поставки товару. 
Ухвалою  господарського суду Харківської області  від 12.03.2020 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.06.2020 у справі №922/727/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"   354568,71 грн. пені, 200195,43 грн. штрафу.
Рішення по справі обґрунтовано доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення.
Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення по справі скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з  порушенням норм матеріального та  процесуального права без врахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що позивач не належним чином виконував свої обов`язки за Договором та порушив строки здійснення оплати.  У зв`язку з із цим, здійснення оплати із пропущеним строку потягло за собою неможливість з боку відповідача здійснити поставку товару в обумовлені сторонами строки. Наполягає,  що з огляду на приписи ч.4 ст.612 ЦК України, відповідач не вважається таким, що прострочив строки виконання зобов`язання, а тому вимоги позивача щодо нарахування штрафних санкцій, які були частково задоволені судом першої інстанції є незаконними та такими, що не мають жодних правових підстав. Вважає докази, які надано позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не належними та такими, що не стосуються цієї справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 відкрите апеляційне провадження у справі.
04.08.2020 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду  від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертає увагу суду, що положеннями Специфікації та Договору чітко визначений термін поставки Товару – 14 календарних днів з моменту отримання передоплати  та за умови письмового підтвердження (заявки) Покупця без будь-яких інших умов, зокрема, щодо прив`язки до попереднього погашення Покупцем інших заборгованостей перед Постачальником. Звертає також увагу суду, що рахунки на проведення 30 % передоплати № 233 від 22.07.2019 р, № 234 від 22.07.2019 р. та № 237 від 23.07.2019 р. виписані на суму товару 2 824 200 грн, що підтверджує і сам відповідач. Якщо скласти загальну суму за всіма видатковими накладними за Товар, що поставлявся відповідачем частково і з простроченням, то вона співпадає із загальною сумою рахунків № 233 від 22.07.2019р. № 234 від 22.07.2019р., № 237 від 23.07.2019 р. наданих позивачу за передоплату. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2020 р. розгляд справи призначено на 25.08.2020р.
21.08.2020 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу.
У зв`язку з відпусткою судді Дучал Н.М., яка входила до складу колегії суддів  на підставі розпорядження Керівника апарату суду від 21.08.2020 р.  призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за наслідками якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Ільїн О.В.
25.08.2020 р. від  представника заявника апеляційної скарги надійшло письмове клопотання про відкладання розгляду справи.    
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2020 р.  розгляд справи відкладено на 29.09.2020 р.
24.09.2020 р. від заявника апеляційної скарги на адресу Східного апеляційного господарського суду  надійшли письмові пояснення по справі до яких додано копія актів звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2019 по 28.01.2020 р, копія акту звірки взаєморозрахунків за період з 03.2019 по 05.2019. акт звірки за період з 17.05.2010 по 30.09.2019, акт звірки за період з 02.04.2019 по 30.11.2019. копія видаткової накладної від 19.05.2019 р. за  № 300, копія меморіального ордеру №234793, копія рахунку № 178 від 06.01.2019. копія меморіального ордеру № 235012, копія рахунку № 153 від 07.05.2019р., копія видаткової накладної від 10.07.2019 №411, копія видаткових накладної від 22.07.2019 № 432, меморіальний ордер №236658 від 27.08.2019 р.   У зазначеній заяві відповідач просить суд апеляційної інстанції залучити додані до заяви  документі в якості доказів по справі.
28.09.2020 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представників позивача.
У зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В. , який входив до складу колегії суддів, на підставі розпорядження Керівника апарату суду від 28.09.2020 р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за наслідками якого визначено наступний склад колегії суддів головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 р. оголошувалася перерва до 15.10.2020 р.
13.10.2020 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшла заява  про розгляд апеляційної скарги за відсутністю його представників.
15.10.2020 р. у судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу. Просив рішення по справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Проти залучення нових доказів заперечував з огляду на приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України,  Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. (ч. 1 ст.270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу), заслухавши пояснення представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи нижчевикладене. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи 
24.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс" (постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (покупець) був укладений договір поставки №1806706, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість в порядку і за умовами, передбаченими цим договором.
Згідно п. 3.1 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у спосіб та на умовах, зазначених у специфікації (додатка) до цього договору. Умови поставки регламентуються відповідними базисами, що передбачені Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року, яка є погодженою сторонами (далі - правила Інкотермс).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, між покупцем та постачальником була підписана специфікація №2/1901968 від 02.04.2019 в якій сторони обумовили товар, що поставляється, строки поставки та порядок розрахунків.
Так, відповідно до п. 1 специфікації, ціна на товар, що зазначений у даній специфікації, включає в себе вартість маркування, транспортні та інші витрати, пов`язані з поставкою товару з урахуванням положень Інкотермс.
У п. 2 специфікації сторони погодили наступний порядок розрахунків: покупець здійснює попередню оплату у розмірі 30% від вартості партії товару за даною специфікацією на поточний рахунок постачальника за умови надання рахунка-фактури та при наявності у покупця на день оплати оригіналу даного договору та специфікації покупець здійснює оплату решти 70% від вартості партії товару за фактом поставки протягом 5 робочих днів та за умови прийнятності і якості товару на підставі рахунків-фактур, податкових накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних та акту приймання-передачі за якістю та кількістю з обов`язковим виконанням п. 3.5 цього договору. Датою (моментом) оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунка покупця. Термін поставки після отримання передплати 14 календарних днів.
Відповідно до п. 4 специфікації, датою переходу права власності до покупця на товар (продукцію) є дата складання акта прийому-передачі про отримання товару (продукції), а у разі його відсутності - дата складання видаткової накладної, підписаного(ної) обома сторонами.
Відповідно до п. 3.4 договору, поставка товару здійснюється постачальником відповідно до п. 3.1 договору лише після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця, що має бути направленою постачальнику одним із таких способів: поштовим відправленням на юридичну адресу постачальника або факсимільним зв`язком за телефоном, що вказаний у цьому договорі, або в електронному виді через сервіс (наприклад, Paperless), або на електронну адресу (е-mail) постачальника. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, зазначає обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у специфікації (додатку) до цього договору.
30.07.2019 позивачем відповідачу було перераховано 847260,00 грн. в якості передплати за товар у розмірі 30%.
01.08.2019 на адресу постачальника покупцем було направлено заявку №2019.08.01/41-4043, в якій покупець зазначив, що згідно специфікації №2/1901968 від 02.04.2019 до договору №1806706 від 24.10.2018 покупцем було здійснено передплату у розмірі 30% за 15000 кг тканини поліпропіленової щільністю 220г/м2 на суму 319410,00 грн. з ПДВ; 15000 кг тканини поліпропіленової ламінованої щільністю 65+25г/м" на суму 326970,00 грн. з ПДВ; 10000 кг тканини поліпропіленової щільністю 200г/м2 на суму 200880,00 грн. з ПДВ. Зважаючи на викладене, покупець просив постачальника до 12.08.2019 здійснити поставку. Відповідь просив відправити не пізніше 05.08.2019 по факсу або на електронну адресу.
Враховуючи те, що передплата за товар була здійснена покупцем 30.07.2019 та приймаючи до уваги п.2 специфікації №2/1901968 від 02.04.2019, товар мав бути поставлений до 13.08.2019.
За видатковими накладними №505 від 18.08.2019, №513 від 22.08.2019, №514 від 22.08.2019, №527 від 30.08.2019, №528 від 30.08.2019, №537 від 05.09.2019, №538 від 05.09.2019, №570 від 15.09.2019, №571 від 15.09.2019, №578 від 22.09.2019, №579 від 22.09.2019, №600 від 30.09.2019, №601 від 30.09.2019 постачальник здійснив поставку товару покупцю.
10.09.2019 покупцем на адресу постачальника була направлена претензія №36-7578/4016, в якій покупець вказав на порушення постачальником строків поставки товару та запропонував у добровільному порядку сплатити неустойку у розмірі 403996,94 грн., нараховану за прострочення поставки товару за специфікацією №2/1901968 від 02.04.2019.
Вказану претензію відповідач отримав 13.09.2019, проте, відповіді не надав та неустойку не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Як зазначалося вище, позовні вимоги було задоволено частково (суд першої інстанції перевірив розрахунок штрафних санкцій, виконаний позивачем, та дійшов висновку, про його помилковість в деяких частинах),  з посиланням на їх доведеність в частині задоволення.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи нижче викладене.
Як  вбачається з матеріалів справи спір виник у зв`язку з простроченням відповідачем свого обв`язку щодо поставки товару за специфікацією № 2/1901968 від 02.04.2019 р.  по позиціям 1 – тканина полотно 1000/220 у кількості 15 000 кг;  по позиції  2 – тканина полотно 900/200 у кількості 10 000 кг, по позиції 4 - тканина  900/65 -лам в кількості 15 000 кг.
30.07.2019 р. позивачем за платіжним дорученням №236170 перераховану відповідачу 847 260 грн, що складає 30 % вартості товару, який підлягав поставки.  
Таким чином, відповідно до п.2 специфікації №2/1901968 від 02.04.2019,    товар повинен був поставлений до 13.08.2019 р.  
Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем по цій справі, відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару  у строки, визначені  договором  та  п.2 специфікації №2/1901968 від 02.04.2019,   не виконав.
Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:  договори та інші правочини ( ч.2 ст.11 ЦК України)
Як зазначалося вище, між сторонами було укладено Договір поставки №1806706 від 24.10.2018 р., за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар (повне найменування, а також марка, вид, сорт, номенклатура, асортимент, кількісні та якісні характеристики, код УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції і послуг), ціна та інше якого вказується у специфікації (додатку) до цього договору (далі - товар), що є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість в порядку і за умовами, передбаченими цим договором.
Відповідно до      ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.
Згідно      ст. 655 Цивільного кодексу  України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до положень ст. ст.      525,      526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Аналогічний припис містить   частини 1, 7  ст. 193 Господарського кодексу України.
У статті 530 Цивільного кодексу України закріплено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що   у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:  сплата неустойки;  відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України)
Як  зазначалося вище,  спір виник у зв`язку з простроченням відповідачем свого обв`язку щодо поставки товару за специфікацією № 2/ 1901968 від 02.04.2019 р.  по позиціям 1 – тканина полотно 1000/220 у кількості 15 000 кг;  по позиції  2 – тканина полотно 900/200 у кількості 10 000 кг, по позиції 4 - тканина  900/65 -лам в кількості 15 000 кг.
Враховуючи, що 30.07.2019 р. позивачем перераховано відповідачу                   847 260 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 236170 від 30.07.2019 р., товар повинен був поставлений до 13.08.2019 р.
Проте, товар був поставлений постачальником за видатковими накладними №505 від 18.08.2019, №513 від 22.08.2019, №514 від 22.08.2019, №527 від 30.08.2019, №528 від 30.08.2019, №537 від 05.09.2019, №538 від 05.09.2019, №570 від 15.09.2019, №571 від 15.09.2019, №578 від 22.09.2019, №579 від 22.09.2019, №600 від 30.09.2019, №601 від 30.09.2019, тобто з порушенням строків, обумовлених сторонами.
З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено не виконання відповідачем своїх зобов`язань  щодо  поставки товару за Специфікацією №2/1901968 від 02.04.2019 у строки, визначені умовами Договору та Специфікацією  №2/1901968 від 02.04.2019 р.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару останньому нарахована пеня у розмірі 374358,99 грн. та штраф у розмірі 200195,43 грн.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.
Статтею 549 Цивільного кодексу  України      передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.10.2 Договору. У разі порушення строків поставки Товару згідно з цим Договором Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,5 % від суми Товару, що вказана у специфікації ( додатку) до цього Договору, за кожний день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати поставки до дня фактичної поставки (включаючи останній день поставки) У разі продовження такого прострочення більше 10 календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у  розмірі 10 % від суми непоставленого (недопоставленого) Товару.
Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем під час апеляційного провадження,  що позивачем правомірне нараховані відповідачу пеня та штраф, оскільки це не суперечить п.10.2. договору та діючому законодавству.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції перевірив розрахунок штрафних санкцій, виконаний позивачем, та прийшов до висновку, що наданий розрахунок частково зроблений не вірно, оскільки за умовами договору, пеня нараховується за кожний день прострочення, із розрахунку з наступного дня від кінцевої дати поставки і до дня фактичної поставки включаючи останній день поставки). Проте, позивачем за накладними №№505 від 18.08.2019, 527 від 30.08.2019, 528 від 30.08.2019, 537 від 05.09.2019, 538 від 05.09.2019, 570 від 15.09.2019, 571 від 15.09.2019, 578 від 22.09.2019, 579 від 22.09.2019, 600 від 30.09.2019, 601 від 30.09.2019 період нарахування пені збільшений.
Судом першої інстанції  зроблено власний розрахунок пені за наслідками якого  розмір пені складає 354568,71 грн.
Судова колегія перевіривши зроблений судом першої інстанції розрахунок також приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню складає 354568,71 грн.
З огляду на наведене, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 574 554, 42 коп підлягали задоволенню частково, тільки на суму 554764 грн 14 коп  (354568,71 грн. пені та  200195,43 грн. штрафу.)
Що стосується посилання заявника апеляційної скарги на ту обставину, що позивач доводить свої вимоги на підставі документів, які на його думку, не мають відношення до справи, зокрема видаткові накладні, які містять посилання на рахунки на оплату, які взагалі відсутні у матеріалах справи.
Як зазначалося вище, предметом розгляду цієї справи є стягнення штрафних санкцій з відповідача за несвоєчасне постачання товару за Специфікацією №2/1901968 від 02.04.2019р. (позиція 1, 2, 4 Специфікації)
В матеріалах  справи містяться  рахунки на оплату за  № 233 від 22.07.2019 р на суму 1 250 880 грн,  за № и234 від 22.07.2019 р. на суму 1 218420 грн, за № 237 від 23.07.2019 р на суму 354900 грн, а також платіжне  доручення № 238107 від 30.07.2019 р. на суму 847260 грн, яке підтверджує перерахування позивачем на рахунок відповідача 30 % вартості товару, який повинен був поставлений за Специфікацією №2/1901968 від 02.04.2019 р. (позиції 1, 2, 4) .  
Помилкове посилання у тексті платіжного доручення на дату виписки рахунків на оплату за № 233 та № 234 (замість 22.07.2019 р. у платіжному дорученні зазначено 23.07.2019) не спростовує факт перерахування позивачем відповідачу грошових коштів саме для оплати товару (ткань полотно) за договором 1806708 від 24.10.2018.
Судова колегія також зазначає, що заявником апеляційної скарги, в порушення ст.74 Господарського процесуального кодексу України, як під час розгляду справи у суді першої інстанції,  так і під час апеляційного провадження, не надано жодного доказу, що підтверджує своєчасне постачання товару на підставі рахунків № 233, №234, № 237.
Що стосується посилання заявника апеляційної скарги, стосовно відсутності  обов`язку поставити товар за Специфікацією № 2/1901968 від 02.04.2019 р., у строки обумовлені договором, оскільки позивач мав заборгованість перед відповідачем за раніше поставлений товар, а тому грошові кошти у сумі 847 260 грн, які надійшли від позивача за платіжним дорученням за №236107 від 30.07.2019 р., були зараховані ним в рахунок погашення заборгованості, яка виникла раніше.
Відповідно до приписів ст.74  Господарського процесуального кодексу  України,  кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
В даному випадку, відповідач,  належними та допустимими  доказами, не довів наявність обставин на які він посилався у апеляційній скарзі, зокрема, постачання товару позивачу, наявність заборгованості за раніше поставлений товар, зарахування отриманих грошових коштів в рахунок наявної заборгованості.
Надані відповідачем акти звіряння, з боку позивача не підписано,  та не є належними та допустимими доказами наявності або відсутності заборгованості, оскільки ця обставина підтверджується лише первинними документами. 
З вище зазначених підстав, судовою колегією відхиляється  посилання заявника апеляційної скарги на не врахування судом першої інстанції ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України.
Що стосується клопотання відповідача про залучення під час розгляду апеляційної скарги нових документів, які не були надано до суду першої інстанції та не аналізувалися ним.
Відповідно до приписів ст.269 ГПК України,  залучення до справи нових доказів під час апеляційного провадження, можливо у виключних випадках,  коли заявник доведе що з об`єктивних причин зазначені докази не могло бути  надані  до суду  першої інстанції. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надсилав до суду першої інстанції відзиви на позовну заява, а також надавав письмові пояснення по справі. Крім того, представники відповідача приймали участь у судових засіданнях та надавали відповідні пояснення. З огляду на наведене,  посилання заявника апеляційної скарги на ту обставину, що документи, які він просить залучити під час апеляційного провадження не могли бути надання до суду першої інстанції у зв`язку з оголошеним карантином, є безпідставними, а його клопотання про залучення до справи нових доказів судовою колегією відхиляється з огляду на приписи ст.269 ГПК України.    
Посилання заявника апеляційної скарги на правову позицію Верховного Суду , яка викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/570/19 від 08.04.2020 р., у справі № 918/116/19 від 04.02.2020 р. є безпідставними, оскільки в зазначених справах відповідач звертався до суду з клопотанням про зменшення пені.  
В той же час,  під час розгляду  справи № 922/7278/20 відповідач не звертався до суду з письмовим клопотанням про зменшення штрафних санкцій, а тому правова позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду у справі № 924/570/19 від 08.04.2020 р., у справі № 918/116/19 від 04.02.2020 р. не може бути застосована у даній  справі.
Відповідно до приписів ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема,  залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)
В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що судове рішення прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати покласти на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276 ст. ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду, –
ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Інвест Сістемс", смт Дворічна, Харківська область, на рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2020 у справі №922/727/20 – залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2020 у справі №922/727/20 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено   21.10.2020 

Головуючий суддя                                                                    О.І. Склярук

Суддя                                                                                           Р.А. Гетьман  

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал