Ухвала
іменем України 
29 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 310/2401/19
провадження № 51-6227ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінально суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року щодо нього,
встановив:
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня       2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 304 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2018 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Крім того, цим вироком засуджено ОСОБА_5 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку також оскаржуються.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього. 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі                    статтею 436 КПК.
Крім того, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, засуджений не навів обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень, оскільки зміст його касаційної скарги зводиться лише до вільних пояснень щодо обставин інкримінованих йому подій, без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень.
 
До того ж, засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону, не розкриває їх зміст та не наводить мотивів такої позиції.
Тобто, засуджений у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, всупереч наведеним положенням закону вимога засудженого до суду касаційної скарги щодо того, яке рішення має ухвалити суд за наслідками розгляду його касаційної скарги не сформульована.
Водночас, касаційну скаргу засудженого адресовано до Верховного Суду України, тоді як відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України  від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») судом касаційної інстанції є Верховний Суд. 
При цьому всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.
Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд        
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                        ОСОБА_3