ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/1908/20 пров. № А/857/8371/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання:            Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Коморним О.І., час ухвалення судового рішення 11 год 23 хв у м. Львові, дата складання повного тексту судового рішення 05 червня 2020 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив  визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач) від 12.02.2020 за №0001563201, №0001573201, №0001583201.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 позовні вимоги були задоволенні повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення посадовими особами контролюючого органу вимог ст.80 ПК України при проведенні фактичної перевірки позивача оскільки така проводилася у присутності продавця магазину, у якому здійснював свою діяльність ФОП ОСОБА_1 . Суд першої інстанції також залишив поза увагою той факт, що у магазині, який був об`єктом фактичної перевірки, на видному місці були розміщені копії Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також копії Свідоцтва платника єдиного податку та копії паспорта з даними на гр. ОСОБА_1 . Крім того, згідно АІС «Податковий блок» в реєстраційних даних позивача міститься запис, що у ОСОБА_1 «стан платника податків 11 – припинено, але не знято з обліку».
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Гавриляка Р.А., який підтримав апеляційну скаргу, представників позивача Ємця І.Я. та Михайлюка Н.М., які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ГУ ДПС відповідно до наказу №415 від 20.01.2020 та направлень №91, 92 від 20.01.2020 була проведена фактична перевірка магазину ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою : Львівська область, Жидачівський район, село Протеси.
За наслідками перевірки складено Акт №13/40/32.01/ НОМЕР_1 від 23.01.2019 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, зі змісту якого вбачається, що перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв (горілки «Гріндей» 0,5 л 40% об. в кількості 10 пляшок по ціні реалізації 90,00 грн/пл, на суму 900,00 грн) та тютюнових виробів (сигарети «Compliment» в кількості 150 пачок, виробництва ТзОВ «Винниківська тютюнова фабрика», по ціні реалізації 32,00 грн/пачка на суму 4800,00 грн) всього на загальну суму 5700,00 грн. Довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру (далі – ЄДР) до перевірки не представлено, чим порушено вимоги ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12. 995 (далі – Закон №481/95-ВР), зокрема, здійснено зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях, не внесених до ЄДР місць зберігання. Крім того, не представлено до перевірки прихідних накладних на вище описані алкогольні напої та тютюнові вироби, чим порушено вимоги п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зокрема, не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.
Не погодившись з висновками податкового органу, позивач подав заперечення на акт перевірки з додатковими документами (копія витягу з ЄДР від 29.01.2020), в яких вказано, що стан ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - припинено та не здійснює підприємницьку діяльність.
Листом ГУ ДПС №6043/10/32.1-12 від 10.02.2020 ОСОБА_1 було повідомлено, що вказані в акті перевірки порушення складені щодо ФОП ОСОБА_1 відповідають вимогам чинного законодавства.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС було винесено  податкові повідомлення-рішення від 12.02.2020 за №0001563201, №0001573201, якими за порушення вимог ч.55 ст.15, ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, на підставі п.54.3 ст.54 ПК України, до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 17 000 грн та податкове повідомлення-рішення №0001583201 від 12.02.2020, яким за порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі – Закон №265/95-ВР), на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст.20 цього Закону, до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 11400 грн.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів саме позивачем, оскільки згідно запису 23970060003002931 витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останнім 23.11.2017 за власним рішенням припинено підприємницьку діяльність. Відповідно станом на час проведення фактичної перевірки та складання акта перевірки, ОСОБА_1 не мав статусу фізичної особи-підприємця, а відтак у відповідача не було підстав для прийняття оспорюваних рішень.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
За змістом п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами визначено статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п.80.2 ст.80 цього Кодексу, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дача початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу.
Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом - сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон №481/95-ВР.
Згідно ч.14 ст.15 Закону №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до ч.55 ст.15 цього Закону, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також : для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Згідно ч.1, 2 ст.17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі   зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Згідно ч.1 ст.55 Господарського кодексу України (далі – ГК України ), суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є, зокрема, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч.2 ст.55 ГК України).
Частиною першою статті 58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, діяльність ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), припинена 23.11.2017, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відтак, станом на час проведення перевірки та прийняття відповідачем оспорюваних рішень, у позивача був відсутній статус ФОП.
Слід зазначити, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.15 Закону №481/95-ВР може бути лише суб`єкт господарювання, відтак, з урахуванням встановлених судом обставин, описаних вище, відсутні правові підстави для застосування до позивача, як фізичної особи, штрафних санкцій оспорюваними рішеннями, оскільки відсутній у даному випадку склад правопорушення.
Отже, з огляду на відсутність у позивача статусу ФОП, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції за порушення вимог п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР.
Стосовно доводів відповідача, що ФОП ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність, проте не знято з обліку, колегія суддів зазначає наступне.
Зняття з обліку ФОП в контролюючому органі здійснюється у порядку, встановленому п.65.10 ст.65, ст.67 ПК України, розділу ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 (у редакції наказу Мінфіну №462 від 22.04.2014) (далі – Порядок №1588).
Згідно розділу XI Порядку №1588, підставою для зняття ФОП як платника податків з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням.
Дата зняття з обліку ФОП відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.
Дані про зняття з обліку ФОП передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань із зазначенням дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на проведення перевірки та складання акта перевірки від 23.01.2019, ОСОБА_1 не мав статусу ФОП, оскільки припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням ще 23.11.2017.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року по справі №380/1908/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 27.10.2020.