Ухвала 
іменем України
16 грудня 2020 року
м. Київ
Справа № 308/9090/19
провадження № 51-2964км19
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у  складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 , 
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
прокурорів                                                   ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2020 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Військового місцевого суду Ужгородського гарнізону від 30 квітня 2010 року та ухвали Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23 липня 2010 року.
Не погоджуючись із вищевказаною постановою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. 
Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 05 травня 2020 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін. 
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційнійскарзі
У касаційній скарзі  ОСОБА_6 , не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, через істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить їх скасувати і справу направити на новий судовий розгляд.За його обгрунтуванням, суди не звернули уваги на те, що йому не було відомо про результат розгляду апеляційним судом його апеляційної скарги, а копії судових рішень йому були надані лише 08 травня 2019 року, тому, на думку ОСОБА_6 початком спливу строку на оскарження ухвали Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23 липня 2010 року є 08 травня 2019 року.
Позиції учасників судового провадження 
У письмових запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_6 , прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_7 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення – без зміни.                                                                                                                                                                                                                                                    У судовому засіданні  прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вважали касаційну скаргу необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
 
Мотиви Суду 
Згідно зі ст. 395 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі–КПК 1960 року) касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року касаційні скарги на судові рішення, визначені в ч. 2 ст. 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили. Пропущений строк може бути відновлений у випадку, передбаченому ст. 353 КПК 1960 року, тобто за клопотанням особи, яка має право на оскарження вироку, до суду, що його постановив.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суди мають перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.
Як убачається з матеріалів справи, вироком Військового місцевого суду Ужгородського гарнізону від 30 квітня 2010 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст.  366, ч. 2 ст.  410 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки на строк 2 роки та звільнено на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Військовий апеляційний суд Центрального регіону України ухвалою від 23 липня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишив без задоволення, а вирок військового місцевого суду – без змін.  
06 серпня 2019 року ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Військового місцевого суду Ужгородського гарнізону від 30 квітня 2010 року та ухвали Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23  липня 2010 року. Обґрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_6 зазначив про те, що його не повідомили вчасно про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ні він, ні його захисник не мали можливості прибути в судове засідання і відповідно не знали про результат розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а копію ухвали апеляційного суду він отримав лише 08 травня 2019 року.
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області розглянув клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень та відмовив у його задоволенні, оскільки останній не навів жодних підстав, з яких він пропустив цей строк. 
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки з тексту касаційної скарги та клопотання ОСОБА_6 від 06 серпня 2019 року не вбачається, з яких саме об`єктивних причин він пропустив строк на касаційне оскарження судових рішень та звернувся через значний проміжок часу (майже 9 років) до суду із заявою про поновлення строку.
Водночас, у матеріалах кримінальної справи наявна заява ОСОБА_6 від 17 серпня 2010 року до Військового місцевого суду Ужгородського гарнізону про видачу копії ухвали військового апеляційного суду у зв`язку з тим, що він не отримав копії судового рішення, а також на заяві є відмітка та особистий підпис ОСОБА_6 про отримання копії ухвали цього ж дня (т. 5, а. с. 93). Наведене підтверджується і листом начальника відділу судової статистики, узагальнення судової практики та архівної роботи від 20  березня 2019 року (т. 5, а. с. 99), а тому доводи ОСОБА_6 про те, що копію ухвали апеляційного суду він отримав лише 08 травня 2019 року, є безпідставними.  
Суд апеляційної інстанції підтвердив правильність висновків місцевого суду про відсутність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження вироку Військового місцевого суду Ужгородського гарнізону від 30 квітня 2010 року та ухвали Військового апеляційного суду Центрального регіону України від 23  липня 2010 року, додатково зазначивши, що ОСОБА_6 мав змогу подати касаційну скаргу в межах визначеного законом строку, однак своїм правом не скористався.
Висновки суду про залишення апеляції ОСОБА_6 без задоволення усупереч доводам у касаційній скарзі судом апеляційної інстанції належним чином вмотивовані, а  ухвала апеляційного суду є достатньо обґрунтованою відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року, із зазначеними у ній висновками погоджується і колегія суддів.
Посилання ж у касаційній скарзі на те, що строк касаційного оскарження слід обчислювати з моменту вручення йому копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, а саме з 08 травня 2019 року, не ґрунтуються на вищенаведених вимогах ч. 2 ст. 386, статей 401, 402 КПК 1960 року.
Тих істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які передбачені ст. 370 КПК 1960 року та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, а також порушень, на які вказував ОСОБА_6  у скарзі, не встановлено.
У зв`язку з наведеним підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 394–396 КПК 1960 року, Суд

ухвалив:
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2019  року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2020 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 – без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                             ОСОБА_3