ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8549/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/2003/20	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С. Б.
Суддів: Лобова О. А., Обідіної О. І.
за участю секретаря: Кальник А. М.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Вельковського Станіслава Володимировича
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року у складі судді Блажко І. О.
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року представник ТОВ «ОТП Факторінг Україна» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторінг Україна» загальної заборгованості за кредитним договором № ML-D00/098/2008 від 20.03.2008, яка утворилася станом на 28.01.2015, у розмірі 265 757,66 грн, та складається із: 199 107,68 грн - заборгованості за тілом кредиту, 30 098,18 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 36 551,80 грн - пені за прострочення виконання зобов`язання. 
Позов мотивовано тим, що 20.03.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-D 00/098/2008, згідно якого остання  отримала кредит у розмірі 40 600 доларів США на споживчі цілі. 28.11.2011 між цими ж сторонами було укладено додатковий договір № 1 до вказаного вище кредитного договору, відповідно до якого було змінено валюту кредиту на гривню та розмір кредиту, що згідно п. 2.1.2 додаткового договору склав 246 169,76 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 20.03.2008 між банком та ОСОБА_2 , як солідарним боржником, було укладено договір поруки № SR-D 00/098/2008 та 28.11.2011 додатковий договір № 1 до Договору поруки № SR-D 00/098/2008 від 20.03.2008. 
Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року, укладеного з ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки. 
Оскільки свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, 05.12.2014 їй була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитом в сумі 199 107,68 грн та відсотків за користування кредитом - 30 098,18 грн.
У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 525, 526, 530, 553, 554, 1054 ЦК України відповідачі не виконали свої зобов`язання з повернення суми кредиту, тому позивач на підставі статті 1050 ЦК України просив про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків і пені. 
Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 26 листопада 2015 року позов було задоволено частково.
Ухвалою цього суду від 28 вересня 2016 року в порядку перегляду за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вказане заочне рішення було скасоване.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 29 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року, позов залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року за касаційною скаргою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 29.03.2017 та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 10.07.2017 скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою Октябрського районного суду м .Полтава від 20 червня 2019 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 20.06.2019, справу направлено для продовження розгляду.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 29 жовтня 2019 року позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором знову було залишено без розгляду.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2020 року ухвала Октябрського районного суду м. Полтава від 29.10.2019 року скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Вирішено питання судових витрат. Судові витрати у розмірі 2 657 гривень 58 копійок віднесено на користь держави.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів наявності підстав для дострокового виконання основного зобов`язання відповідачами, оскільки дані про направлення на адресу останніх та отримання ними повідомлення банку про необхідність сплатити наявну заборгованість у 60-денний строк відсутні. Крім того, суду надано договір відступлення права вимоги від 07.11.2014, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг «Україна» та ПАТ «ОТП Банк», предметом якого є передача та відступлення сукупності прав за договором забезпечення, а не право вимоги за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008, договір факторингу № б/н від 07.11.2014 суду не надано. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвокат Вельковський С. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи скарги ґрунтуються на тому, що звернення позикодавця з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань є правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права.
Зазначає, що відповідачем не оспорюється допущення істотного порушення умов кредитного договору, тому даний факт не потребує доказуванню.
Позивач виконав умову досудового врегулювання спору, про що свідчать копія вимоги про погашення заборгованості, фіскальний чек та список згрупованих поштових відправлень, а тому суд дійшов помилкового висновку про недоведеність підстав для дострокового виконання основного зобов`язання. Відсутність доказів отримання досудової вимоги боржником про дострокове виконання зобов`язання до моменту пред`явлення позову не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Вказує, що висновки суду про недоведеність переходу прав вимоги до позивача за кредитним договором не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи наявний договір про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року, відповідно до витягу із додатку № 1 до якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним кредитним договором, що засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. Договір про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року є чинним, його дійсність визнається усіма сторонами справи, а факт переходу прав вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо кредитного договору № ML-D00/098/2008 сторонами не заперечувався. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Новіков І. І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 20.03.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL-D 00/098/2008, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 40 600 доларів США на споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту визначена сторонами - 20 березня 2023 року. Сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка. Сума кредиту та нарахованих відсотків погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору.
28 листопада 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № МL-D 00/098/2008, відповідно до якого було змінено валюту кредиту на гривню та розмір кредиту, який відповідно до пункту 2.1.2. додаткового договору становив 246 169,76 грн. Сторони домовились, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі плаваючої процентної ставки. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються (ануїтентними платежами, платежами, що зменшуються). 
Виконання вказаного зобов`язання позичальника було забезпечено договором поруки № SR-D 00/098/2008 від 20.03.2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , як солідарним боржником. 
28 листопада 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-D 00/098/2008 від 20.03.2008, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати солідарно за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед кредитором за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008, а саме: повернення основної суми кредиту - 246 169,76 грн не пізніше 20 березня 2023 року та сплату процентів за користування кредитом в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі. 
07 листопада 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступив свої права вимоги за вказаними договорами ТОВ «ОТП Факторинг Україна», уклавши відповідний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.
За умовами укладеного договору про відступлення права вимоги ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, належних кредитору, за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору та договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно, перелік яких міститься у додатку № 1 до даного договору, зокрема, і за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008.
З метою організації обслуговування Кредитного портфелю, 07 листопада 2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір комісії, за яким банк взяв на себе зобов`язання, зокрема, приймати платежі за кредитними договорами від боржників та поручителів у національній та іноземній валюті, здійснювати конвертацію іноземної валюти в українські гривні та перераховувати такі кошти за поточним офіційним курсом у день їх надходження без стягнення будь-яких комісій. 
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою собою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, частина перша статті 516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Надані позивачем докази щодо укладення з ПАТ «ОТП Банк» договору про відступлення права вимоги від 07 листопада 2014 року стосуються предмета доказування по справі, є належними та допустимими доказами, які дають змогу дійти висновку про факт набуття позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до відповідачів, як солідарних боржників за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008. Суд першої інстанції, даючи оцінку таким доказам, не взяв до уваги, що вказаний договір є чинним, ніким не оспорений, а ненадання позивачем договору факторингу № б/н від 07.11.2014, який судом в установленому порядку, як доказ, не витребувався, не свідчить про відсутність доказів переходу до позивача прав кредитора за спірним кредитним договором. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Порядок дострокового виконання зобов`язань за ініціативою кредитора передбачений пунктом 2.1.9. додаткового договору № 1 до кредитного договору № МL-D 00/098/2008. 
У відповідності до підпункту 2.1.9.2. пункту 2.1.9. додаткового договору № 1 від 28.11.2011 до кредитного договору № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 банк має право вимагати  дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у невизначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/ або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/ чи інших зобов`язань за кредитним договором  чи іншими укладеними з банком договорами та /або умов документів забезпечення. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання вимоги. Згідно застереження для цілей відправки вимоги за допомогою засобів поштового зв`язку, сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позивальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначеної в кредитному договорі чи іншу відому банку адресу позичальника, та повернення до банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, з будь-яких причин, зокрема, ухилення позичальника від належного отримання вимоги з інших причин, вимога вважається отриманою позичальником на 7 календарний день з дати відправки вимоги. Виконання боргових зобов`язань в цілому у випадку неотримання позичальником вимоги повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з моменту коли вимога вважається отриманою.
15 грудня 2014 року на адресу ОСОБА_1 за вих. № 200211940 від 05.12.2014 направлено досудову вимогу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008, що підтверджується описом вкладення в цінний лист, списком № 053160986740 згрупованих поштових відправлень та квитанцією про оплату поштових відправлень (а.с. 80-85 т. 2). 
У вказаній вимозі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомив боржника про перехід до нього права вимоги та заміну кредитора у спірному зобов`язанні, а також заявив про дострокове виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі шляхом сплати на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 199 107,68 грн заборгованості по тілу кредиту та 30 098,18 грн заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам. 
Висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем наявності підстав для дострокового виконання основного зобов`язання відповідачами та відсутності доказів отримання ними досудової вимоги суперечать встановленим по справі фактичним обставинам та нормам матеріального і процесуального права.
Поза увагою місцевого суду залишився той факт, що сторони кредитного договору в належній формі узгодили порядок направлення позичальнику досудової вимоги кредитора про дострокове виконання боргових зобов`язань, яка вважається отриманою позичальником на 7 календарний день з дати відправки вимоги засобами поштового зв`язку незалежно від причин невручення поштового відправлення. 
Така вимога була направлена позивачем на адресу боржника ОСОБА_1 15.12.2014 та за умовами підпункту 2.1.9.2. пункту 2.1.9. кредитного договору вважається їй врученою 22.12.2014. Виконання боргових зобов`язань в цілому у такому випадку має бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з моменту коли вимога вважається отриманою.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 станом на 06.02.2017, який відповідачами не спростований, позичальник ОСОБА_1 з 22.10.2013 допускала прострочення виконання боргових зобов`язань понад 92 календарних дні, тому позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на підставі частини другої статті 1050 ЦК України та підпункту 2.1.9.1. пункту 2.1.9. додаткового договору № 1 від 28.11.2011 до кредитного договору № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008, що безпідставно не враховано місцевим судом.
Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правовими наслідками порушення зобов`язання згідно статті 611 ЦК України є, зокрема, встановлені договором або законом: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків.
За правилами статей 549-551 ЦК України кредитор має право на неустойку у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до підпункту 4.1.1. пункту 4.1. кредитного договору № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочення. 
Виходячи з наведеного позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом - 199 107,68 грн, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами - 30 098,18 грн та пені - 36 551,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
В частині позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За правилами частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Згідно статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Пункт 4.2. статті 4 договору поруки № SR-D 00/098/2008 від 20.03.2008, в якому сторони погодили термін дії договору та припинення відповідальності поручителя лише після виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, не містить вказівку на конкретний термін, який є закінченням строку дії договору, та породжує невизначеність стосовно строку дії поруки у розумінні положень статті 252 ЦК України.
Оскільки у договорі сторін строк поруки не встановлено, кредитор має пред`явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, який у спірних правовідносинах визначається досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20.03.2008 (вимога про усунення порушення) за вих. № 200211940 від 05.12.2014 про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, тобто до 21 січня 2015 року. Із позовом до поручителя ОСОБА_2 , як солідарного боржника, який несе повну відповідальність за повернення основної суми кредиту, наданого боржнику ОСОБА_1 , позивач звернувся 02.07.2015 - в межах шести місяців від настання строку виконання основного зобов`язання, тому вимога ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про солідарне стягнення з відповідачів 199 107,68 грн кредитних коштів ґрунтується на вимогах закону та встановлених по справі фактичних обставинах.
Разом з тим, оскільки обов`язок позичальника по сплаті процентів за користування кредитом визначається щомісячними платежами, а пеня нараховується за кожний день прострочення, відповідальність поручителя ОСОБА_2 обмежується строком виконання за кожним таким платежем.
З розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_1 (а.с. 172-175 т. 1) та змісту досудової вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вбачається, що заборгованість позичальника за процентами за користування кредитними коштами в сумі 30 098,18 грн та пеня в сумі 36 551,80 грн рахується з 30.01.2014 по 05.12.2014, отже стосовно цих платежів порука ОСОБА_2 на час пред`явлення позивачем вимоги до поручителя припинилась, а тому позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в цій частині є безпідставними та відхиляються апеляційним судом. 
За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що незважаючи на те, що на аналогічні помилки районного суду було вказано Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року, яка відповідно до статті 417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, суд першої інстанції вказівок суду вищої інстанції не виконав та фактично ухилився від вирішення спору, постановивши рішення, яке не відповідає як фактичним обставинам справи, так і нормам процесуального та матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже понесені витрати позивача на сплату судового збору на загальну суму 16598,38 грн., а саме: за подання позовної заяви в розмірі 2657,58 грн, апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 2923,34 грн, касаційної скарги в розмірі 3189,09 грн, апеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 1921 грн, апеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 1921 грн, апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 3986,37 грн, підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам: з відповідача ОСОБА_1 в сумі 10 373,98 грн, з ОСОБА_2 в сумі 6207,79 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Вельковського Станіслава Володимировича - задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2020 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» солідарно заборгованість за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20 березня 2008 року в розмірі 199 107,68 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» нараховані та несплачені відсотки за кредитним договором № МL-D 00/098/2008 від 20 березня 2008 року станом на 20.01.2015 в розмірі 30 098,18 грн та пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 36 551,80 грн.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» 10 373,98 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» 6 207,79 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.І. Обідіна

                                                                       О.А. Лобов