ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1451/20 Справа № 175/1589/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
       за участю:
       особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 

В С Т А Н О В И В: 

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один ) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2020 року о 15 год. 45 хв. Водій ОСОБА_1 рухаючись по вул. Долинська, в с. Чумаки Дніпровського району Дніпропетровської області на мотоциклі “Мінськ” без державного номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

       Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , зазначає, що суд розглянув справу за його відсутності, про час та місце розгляду справи його не було повідомлено належним чином. Про винесену постанову йому стало відомо 05.11.2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи. 
       На думку апелянта, постанова суду є незаконною, яка винесена з порушенням закону. 
       Суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення правопорушника, бо постанова про адміністративне правопорушення йому не вручалась, а в постанові, яка надана для суду навіть не вказана точна дата коли має відбутись судовий розгляд справи, а тільки зазначений 05 місяць 2020 року. Тому про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був позбавлений прав, передбачених ч. 2 ст. 268 КупАП.
       Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу. Постанова суду ґрунтується на рапорті поліцейського та пояснені свідка. На думку апелянта, рапорт поліцейського є сумнівним доказом, та не може бути прийнятий як об`єктивний доказ. 
       Що стосується пояснення свідка, то в ньому зазначено про те, що він був затриманий працівником поліції в якості свідка. З цього можна зробити висновок, що свідок був на той час залежний від працівника поліції, і достеменно з`ясувати, що саме він бачив без допиту в суді не вбачається можливим. А з урахуванням того, що для підтвердження факту відмови необхідно двох свідків, то вважаю, що постанова суду про притягнення мене за ст. 130 КУпАП України незаконна, та підлягає скасуваню.
       Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутній відеозапис, який би підтверджував факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
       Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягаю задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №449135 від 30.04.2020 року, письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції.
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Покази свідків та працівника патрульної поліції повністю узгоджуються між собою та сумнівів в апеляційному суді не викликають.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Доводи апелянта про те, що під час складання протоколу не було залучено двох свідків та наявності лише одного свідка спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями (а.с. 3-4).
Щодо доводів апелянта про те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудних камер не спростовують доведений іншими доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. 
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на її ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В 
       
       Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року — задовольнити.
       Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року. 
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року    — залишити без задоволення.
       Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року, — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко