ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1997/20  Номер провадження 33/814/608/20	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 адвоката Руссу Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за їхньою апеляційною скаргою на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 липня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, проживає АДРЕСА_1 , не працює ,
за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  14 липня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200/десять тисяч двісті/гривень в прибуток держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 420/чотириста двадцять /грн. 40 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді, 08.06.2020 року о 15 год. 13 хв. в м. Кременчуці на вул.Велика Набережна №2А, гр-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 та його адвокат Руссу Н.О. подали спільну апеляційну скаргу , в якій просили скасувати постанову, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. 
        В обґрунтування апеляції апелянти зазначають , що він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння в наркологічному огляді протягом двох годин з часу складання протоколу щодо нього , а відтак судом безпідставно відхилено зазначений доказ його невинуватості.
       Апелянти посилаються на те , що працівники поліції застосовували щодо ОСОБА_1 психологічний тиск , змушуючи торкатися носа пальцем , присідати та ін. Вказують апелянти і на численні , на їх переконання порушення , не зазначення в поясненнях свідків часу вчинення правопорушення , відсутність фіксування судового засідання технічними засобами зв`язку , не дослідження судом технічного запису з нагрудної камери поліцейських. 

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та в його інтересах адвокат Руссу Н.О. апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав , доповнивши апеляцію тим , що після складання протоколу , ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркологічного сп`янінням. 

Мотиви суду

Заслухавши пояснення особи , що притягується до адміністративної відповідальності та його адвоката , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на докази , які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення , згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння , від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; відеозапис нагрудної камери поліцейських ; пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість , доводи апеляційної скарги є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.
Так , позиція апелянтів в цілому зводиться до того , що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння та вказану обставину підтвердив висновком за результатами медичного огляду , який пройшов самостійно , а відтак в його діях відсутній склад правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З такими доводами авторів апеляції апеляційний суд не погоджується через таке.
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Отже , відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійною підставною для притягнення особи до адмінвідповідальності за ст. 130 КУпАП. 
При цьому , проходження огляду на стан сп`яніння з власної ініціативи вже після складання протоколу працівниками поліції , жодного впливу на правильність кваліфікації не має. 
Тому доводи апеляції щодо безпідставного неврахування медичного висновку про відсутність у ОСОБА_1 стану сп`яніння , висновків суду першої інстанції не спростовують.
Та обставина , що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння вже після складання щодо нього протоколу , також не впливає на правильність рішення суду першої інстанції.
Перевіряючи доводи уточненої апеляції в цій частині апеляційний суд звертає увагу на таке.
Правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП вважається закінченим зокрема з моменту відмови особи пройти огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків.
Як вбачається із матеріалів провадження та пояснень ОСОБА_1 , в тому числі в апеляційному суді , він відмовився пройти огляд в присутності свідків і поліцейський отримавши пояснення від свідків , склав про цей факт протокол.
Як зазначено самим апелянтом в апеляційній скарзі та було встановлено під час перегляду відеозапису фіксації правопорушення боді-камерами поліцейських , ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції о 15-10 год , 15-40 год. - початок складання протоколу та 17-00 год. - кінець складання. 
Таким чином ОСОБА_1 мав достатньо часу для визначення та оголошення своєї позиції працівникам поліції щодо проходження чи не проходження огляду на стан сп`яніння. Тому висловлення бажання пройти огляд на стан сп`яніння вже після оформлення усіх документів та оголошення протоколу є нікчемним.
Крім того апеляційний суд звертає увагу і на обставини висловлення ОСОБА_1 згоди пройти огляд , під час оголошення йому змісту протоколу.
Як вбачається із того ж відеозапису , фактично причиною такої згоди вже після складання протоколу стало усвідомлення ОСОБА_1 того факту , що у нього вилучається посвідчення водія і видається тимчасова посвідка. 
З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.
Переконливих доводів на переконання необхідності відхилення доказів , на які послався суддя суду першої інстанції та прийняття інших , апелянтом не наведено.
Апеляційний суд вважає , що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог законодавства , відповідно до положень статті 245 КУпАП , з своєчасним , всебічним , повним і об`єктивним з`ясуванням кожних обставин. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Спільну апеляційну скаргу ОСОБА_1 та адвоката Руссу Н.О., залишити без задоволення , а постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин