ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2020 р.           Справа№ 910/3531/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Тарасенко К.В. 

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020

у справі №910/3531/20 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 6 933,28 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень
Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - ТОВ «Грейнсвард», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 6  933,28 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, нарахованого у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4  000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на порушення відповідачем термінів доставки вантажів, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. 
У відзиві на позов відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу, просив зменшити суму штрафу на 80%. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу на 80% у зв`язку з їх неспівмірністю.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом
07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» як замовником та АТ «Укрзалізниця» як перевізником укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах залізниці, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Товариства, і проведення розрахунків за ці послуги.
Відповідно до пункту 8.1 договору сторони домовилися про використання електронного документообігу.
За умовами пункту 12.1 цієї угоди остання вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.
24.08.2019 згідно з накладною №42157958 залізницею прийнято до перевезення по станції Чорноморська Одеської залізниці вантаж - залізничні вагони на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рудки Львівської залізниці, відстань перевезення - 867 км. Одержувачем цих вагонів зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».
29.08.2019 згідно з накладними №42329169 та №42332064 залізницею прийнято до перевезення по станції Чорноморська Одеської Залізниці вантаж - залізничні вагони на власних осях не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рудки Львівської залізниці, відстань перевезення - 872 км. Одержувачем цих вагонів зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».
29.08.2019 згідно з накладними №42334839, №42334847, №2335018 та №42334854 залізницею прийнято до перевезення по станції Чорноморська Одеської Залізниці вантаж - залізничні вагони на власних осях не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Рудки Львівської залізниці, відстань перевезення - 867 км. Одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард».
Вантаж за накладною №42157958 було доставлено залізницею 05.09.2019, вантаж за накладними №42329169 та №42332064 доставлено 07.09.2019, вантаж за накладними №42334839, №42334847, №42335018 та №42334854 - 09.09.2019.
05.09.2019 позивачем було здійснено розкредитування перевізного документа №42157958, 07.09.2019 - перевізних документів №42329169 та №42332064, а 09.09.2019 - перевізних документів №42334839, №42334847, № 2335018 та №42334854, що підтверджується графою 53 цих накладних, та у ці ж дні вантаж вивезено зі станції.
10.09.2019 позивачем на адресу відповідача направлено претензії №1009-389,  №1009-390 та  №1009-392, в яких позивач просив  про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вищенаведених вантажів на загальну суму 6 933,28 грн.
Листом від 23.09.2019 №ЦМ-ЮА-371 залізниця повідомила позивача про направлення його претензій до регіональної філії відповідача «Львівська залізниця» для розгляду та надання відповіді, однак станом на дату звернення позивача з позовом відповіді по суті претензії відповідачем не надано.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №01-02 від 03.02.2019; ордер на надання правничої (правової) допомоги СА № 1002411 від 02.03.2020, виданий на ім`я адвоката Накоп`юка Я.В., акт виконаних робіт (наданих послуг) №01-02/32 від 02.03.2020,  рахунок на оплату №01-02/32 від 02.03.2020 на суму 4 000,00 грн; копію свідоцтва про право Накоп`юка Я.В. на зайняття адвокатською діяльністю ЧК № 001243 від 16.12.2019.
Також, позивачем надано платіжне доручення №396 від 02.03.2020 про сплату за послуги з правничої допомоги згідно договору №01-02 від 03.02.2020 на загальну суму 4 000,00 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» 6  933,28 грн штрафу, 2  102,00 грн судового збору, а також 4  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується несвоєчасна доставка вантажу відповідачем, водночас у накладних відсутні завірені підписом працівника відповідної станції відмітки щодо причин затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що штраф нарахований позивачем правомірно. Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем в свою чергу не доведено належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, а тому розмір штрафу підлягає стягненню у повному обсязі.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, місцевий господарський суд вказав, що обґрунтованих доводів, підтверджених відповідними належними та допустимими доказами, щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката відповідачем суду не надано.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20, АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20, та прийняти нове рішення, яким зменшити суму штрафу на 80%, тобто до 1  386,65 грн, та зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу на 80%, тобто до 800,00 грн, а в решті позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стягнутий судом першої інстанції штраф в сумі 6  933,28 грн є надмірно великим, а також є джерелом отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків, оскільки прострочення термінів доставки вантажу не завдало позивачу жодних збитків та не вплинуло на його господарську діяльність. Крім того, апелянт стверджує, що позивачем всупереч ч. 3 ст. 126 ГПК України не надано детального опису наданих адвокатом послуг, та здійснених ним витрат для надання правової допомоги, у зв`язку з чим вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідача, оскільки є неспівмірними з фактично наданими послугами. 

5. Доводи учасників справи щодо апеляційних скарг
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Грейнсвард» вважає доводи, викладені АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» безпідставними, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що відповідачем не спростовано факту порушення термінів доставки вантажу, відповідач не заперечує правильності розрахунків штрафу, здійсненого позивачем, а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. Позивач вказує, що відповідачем належним чином не доведено того, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення позивачем, є неспівмірними. Позивач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та понесені ним у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині термінів доставки вантажу. 

6. Надходження апеляційних скарг та їх розгляд апеляційним судом
09.07.2020 АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20. Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко   О.В., судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 поновлено Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку. 
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, враховуючи Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

7. Джерела права й акти їх застосування
Господарський кодекс України
Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Цивільний кодекс України
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.
Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Правила обчислення термінів доставки вантажу, затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000
У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. 
Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Пунктом 2.1. Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на __число __місяць».
Згідно з пунктом 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Пунктом 2.9. Правил визначено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Відповідно до п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 №644
Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Господарський процесуальний кодекс України
За приписами частин 1-3  статті 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Аналогічна норма міститься у ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 1  статті 14 Господарського процесуального кодексу України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього  Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За визначенням частини 1  статті 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що вантаж за залізничною накладною №42157958 було доставлено з порушенням встановленого терміну доставки на 5 діб, вантаж за залізничними накладними №42329169 та №42332064 доставлено з порушенням терміну доставки на 2 доби, а вантаж за накладними №42334839, №42334847, №42335018 та № 2334854 - з порушенням терміну доставки на 4 доби.
Зазначених обставин відповідач не спростовує, однак вважає, що сума штрафу має бути зменшена на 80% у зв`язку з тим, що прострочення термінів доставки вантажу не завдало позивачу жодних збитків та не вплинуло на його господарську діяльність. Однак судова колегія апеляційного господарського суду не погоджується з такими твердженнями, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом наведених правових норм суд наділений правом зменшувати розмір штрафних санкцій, яким він користується за наявності виняткових обставин. На переконання суду апеляційної інстанції, одне лише зазначення того, що порушення відповідачем своїх зобов`язань не завдало збитків позивачу не може розцінюватися як безумовна підстава для зменшення розміру штрафних санкцій. Інших переконливих доводів скаржником не наведено. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не довів належними і допустимими доказами наявності передбачених законом виняткових обставин для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій, а тому підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.
Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з фактично наданими послугами, судова колегія зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015).
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що позивачем всупереч ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не надано детального опису наданих адвокатом послуг, та здійснених ним витрат для надання правової допомоги що, однак, спростовується актом виконаних робіт (наданих послуг) №01-02/32 від 02.03.2020, наявним в матеріалах справи. За змістом цього акту адвокатом позивачу були надані послуги, зокрема, зі складання позовної заяви, аналізу законодавства та судової практики, збору документів та інше, на які фактично було витрачено 260 хвилин.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 28.04.2020 у справі №904/1237/17 та від 11.02.2020 у справі №909/500/19, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. 
Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що інших доводів та доказів, які б свідчили про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу із фактично наданими адвокатом послугами відповідачем не зазначено. Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованих доводів, підтверджених відповідними належними та допустимими доказами, щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката відповідачем суду не надано, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат.

9. Висновки апеляційного суду
На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені відповідачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 28.05.2020 у справі №910/3531/20 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, здійснивши аналіз наявних в матеріалах справи доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень,  у відповідності до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодеку України, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020  у справі №910/3531/20 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця».
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/3531/20.
5. Матеріали справи №910/3531/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                К.В. Тарасенко