СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р.                                                                   Справа № 917/739/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя  Медуниця О.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Бірчак К.Є. 
за участю представників сторін:
від позивача – адвокат Брижаня Ю.В., довіреність за реєстром №518 від 15.10.2020
від відповідача  1 – не з`явився 
від відповідача 2 – не з`явився
відповідача 3 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА» (1914 П/З) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року у справі № 917/739/20 (суддя Ціленко В.А.; повний текст рішення складено 09.07.2020 року)
за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА», с.Верхоярівка, Пирятинський район, Полтавська область; 
відповідача 2: ОСОБА_1 , с.Верхоярівка, Пирятинський район, Полтавська область;
відповідача 3: ОСОБА_2 , с.Верхоярівка, Пирятинський район, Полтавська область
про стягнення грошових коштів у сумі 358  456,42 грн.- 

ВСТАНОВИЛА:

06.05.2020 Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ  звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідачів  343 897,03 грн. кредитного боргу, 10 158,55 грн.  заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом, 4400,84 грн. пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання ( т.1, а.с.1-6).
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі № 917/739/20, вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (т.1, а.с. 59-60). 
Рішенням  господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року у справі №917/739/20 позов задоволено, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіка", ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"– 343 897,03 грн. тіло кредиту, 10 158,55 грн. відсотки за користування кредитом, 4 400,84 пені за порушення строків виконання зобов`язання;
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіка"  на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"                      1 792,29 грн.  витрат по сплаті судового збору;
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" 1 792,29 грн.  витрат по сплаті судового збору;
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" 1792,29 грн.  витрат по сплаті судового збору (т.1, а.с.128-132).
За висновком суду, оскільки зобов`язання за кредитним договором позичальником належним чином не виконувались, позивач правомірно звернувся до суду про стягнення 343 897,03 грн. боргу, 10 158,55 грн. відсотків та 4 400,84 грн. пені за порушення грошових зобов`язань з відповідачів (позичальника та поручителя) у солідарному порядку, так як в силу вимог ч. ч. 1, 2 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Вчинений нотаріусом напис не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин, не визначає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, тому не породжує права стягувача на стягнення грошових сум.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-1, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОВІКА» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи, вважає його незаконним та необгрунтованим, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року у справі  № 917/739/20 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1,  а.с. 159-164).
Так, зокрема, апелянт  зазначає, що  10.04.2020р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Баршацького Ігора Вікторовича, який вчинив виконавчий напис нотаріуса (напис 4556), зі змісту якого вбачається, що боржником допущено прострочення платежів за кредитним договором № МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019р., стягнення заборгованості проводиться за період з 25.02.2020р. по 07.04.2020р.; сума заборгованості складає 352  472,71 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 343  897,03 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8575,68 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача у розмірі 500,00 грн. 
Даний виконавчий напис позивачем був поданий  приватному виконавцю Солонько М.М., який 27.04.2020р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 61931728 за виконавчим написом 4556 від 10.04.2020р., а 28.04.2020р. приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника у ВП №61931728 за виконавчими написами №№ 4556, 4557 від 10.04.2020.
В подальшому майно за  зведеним ВП № 61932481 було виставлено на торги, які відбулися, що підтверджено актом про проведені електронні торги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. від 03.07.2020р.
Отже, станом на день винесення судом першої інстанції рішення відповідач ТОВ не мало заборгованості 358  456,42 грн., так як кредитор отримав з реалізації
заставного майна ще 03.07.2020р. 350 002,00 грн.
Таким чином, хоч суд  в рішенні відобразив, що виконавчий напис нотаріуса є незаконним, але не врахував, що позивач незаконно реалізував стягнення за виконавчим написом нотаріуса № 4556, вчиненого за кредитним договором, реалізувавши заставне майно та отримав в законний спосіб 03.07.2020р. 350  002,00 грн.
Апелянт вважає, що з урахуванням   винесеного рішення господарським судом Полтавської області від 09.07.2020р. у справі № 917/739/20 допущено подвійне стягнення грошових сум та нанесений надмірний (додатковий) тягар по вже стягнутих сумах, адже не враховано, що майно за даним кредитним договором було реалізовано і отримано грошові суми, а тому, на думку апелянта, судове рішення підлягає скасуванню, оскільки  сума заборгованості не відповідає реальній.
Судом в оскаржуваному рішенні не вказано період виникнення заборгованості та дата, на яку виникло зобов`язання  по сплаті суми, зазначеної у рішенні суду, це призводить до неоднакового тлумачення виникнення заборгованості та періоду, за який  вона стягується.
Крім того, на думку апелянта, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що виключає можливість нарахування процентів та пені за кредитним договором, який був змінений кредитором у частині строку повернення кредитору, що засвідчено в напису нотаріуса, а саме:  в написі нотаріуса зазначено загальна сума заборгованості 352  472,71 грн., з якої прострочена заборгованість складає 343897,03 грн. та проценти (відсотки) 8575,68 грн.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 року визначено склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Чернота Л.Ф., Зубченко І.В. (т.1 а.с.140).
Ухвалою САГС від 10.08.2020р.  апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав невиконання апелянтом вимог п.3. ч. 3 ст. 258 ГПК України (т.1, а.с.141-143).
Через канцелярію суду від позивача надійшла заява,  в якій останній просив відмовити у прийнятті апеляційної скарги до розгляду та повернути її  апелянту відповідно до п.1 ч.  5 ст. 260 ГПК України та  закрите апеляційне провадження згідно п.2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, якщо апеляційне провадження вже відкрито (т.1, а.с.195-196).
20.08.2020р. через канцелярію суду від відповідача 2 Шаповал О.М. та відповідача 3 Шаповал Д.Г. надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (т.1, а.с.189).
Одночасно з заявою про усунення недоліків 25.08.2020 від представника ТОВ «Агровіка», адвоката Забара В.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т.1, а.с. 153-154).
Ухвалою САГС від 31.08.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Агровіка» на рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020р. у справі №917/739/20 та встановлено строк сторонам для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 14.09.2020р. (т.1, а.с.222-224).
14.09.2020р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд залишити рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020р. у даній справі без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, який судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (т.1, а.с.230-234).
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Чернота Л.Ф., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Медуниця О.Є. (т.1, а.с. 250).
Ухвалою САГС від 15.09.2020р. справа № 917/739/20 призначено до розгляду на 07.10.2020р. о 10.00 год. (т.1, а.с.251-252).
Ухвалою САГС від 17.09.2020р. у даній справі задоволено клопотання відповідача-2 ОСОБА_1 та відповідача-3 Шаповал Дмитра Григоровича про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції 07.10.2020р. о 10.00 год. (т.1, а.с. 253-254).
Ухвалою САГС від 29.09.2020р. у даній справі задоволено клопотання представника ТОВ «Агровіка» адвоката Забара В.М. про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції 07.10.2020р. о 10.00 год. (т.2, а.с. 6-7).
05.10.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов лист (позиція) Шаповал О.М. (т.2, а.с.15-18). 
Ухвалою САГС від 07.10.2020 у справі №917/739/20  у судовому засіданні оголошено перерву до 11.11.2020 о 09:30 год. (т.2, а.с, 33-35).
          11.11.2020 до початку судового засідання на електронну пошту суду надійшли  письмові пояснення по цій справі від представника ТОВ «Агровіка» адвоката Забара В.М., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи. 
          Позивач судовому засіданні  заперечував щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
          Відповідачі по справі  в судове засідання не з`явились, були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень, які міститься в матеріалах справи, про причину неявки  суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористалися.
Відповідно до ч. 12  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, враховуючи, що явка сторін не визнавалася  судом обов`язковою. 
Відповідно до вимог ст. ст.  222,  223 ГПК   України  судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу  та складено протокол судового засідання.
Відповідно до ч.1  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши позивача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд  апеляційної інстанції встановив наступне.
28.03.2019 Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк", м.Київ укладено кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Агровіка",  с. Верхоярівка, Пирятинського району, а саме № МБ-К-КНА-2217 з лімітом кредитування 416 000,00 грн. та строком його повернення частинами згідно погодженого графіку, в день закінчення кожного відповідного періоду (т.1, а.с 20-29).
Відповідно до статті 2 Договору позивальник зобов`язується використати кредит виключно на  вартість сільскогосподарської техніки, а саме: Трактор колісний «Беларусь – 892», 2018 року (договір купівлі-продажу №43/304233 від 04.03.2019).
 Відповідно до п.п 6.1 статті 6 Договору позивальник зобов`язаний повернути Кредит та виконати боргові зобов`язання за кредитом в день закінчення кожного відповідного Періоду користування кредитом. Строк користування кредитом може бути продовжено, при цьому загальна кількість періодів користування кредитом не може перевищувати 3 періоди користування кредитом. У випадку продовження строку користування кредитом на третій Період користування кредитом, датою повернення кредиту є 25.02.2022.
Кредит підлягає поверненню частинами в розмірах та строки, зазначені в графіку (п.6.1.1. ст. 6 Договору).
Відповідно до п.6.1.2 ст. 6 Договору протягом строку дії кожного поточного Періоду користування кредитом Банк розглядає питання щодо продовження кредитування на наступний період користування кредитом на діючих умовах цього договору.
При прийнятті рішення про продовження кредитування на діючих умовах банк направляє відповідне письмове повідомлення не менше ніж за 45 календарних днів до дати закінчення дії відповідного Періоду користування кредитом позичальнику та   поручителям /майновим поручителям. Сторони дійшли згоди, що отримання такого повідомлення є достатньою підставою для продовження кредитування та не потребує укладання будь-яких додаткових угод до цього договору.
Пунктом 6.1.3 ст. 6 Договору передбачено, що у випадку  якщо до дати закінчення відповідного Періоду користування Кредитом банк не направив позичальнику, а позичальник не отримав повідомлення щодо продовження кредитування на діючих умовах цього Договору на наступний Період користування кредитом відповідно до пп 6.1.2 цього договору, при цьому позичальник має намір продовжувати користуватися кредитом, то він повинен звернутися до банку (з необхідними документами) в узгоджений з банком день не менше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення дії відповідного Періоду користування кредитом для оформлення змін до цього Договору та угод про забезпечення щодо умов кредитування на наступний Період користування кредитом. 
У випадку не укладення вказаних в цьому пункті додаткових угод, за умови, що всі боргові зобов`язання позичальника за цим договором будуть виконані, цей договір вважається таким, що припинив свою дію.
Відповідно до п.п 7.2.1 п. 7 ст. 7 Договору  проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою в розмірі 21% річних (із розрахунку 365 днів на рік).
Період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший банківський день після 24 числа місяця (без його урахування) або день, що передує даті повернення кредиту, а початком – дати надання кредиту та/або перший банківський день після 24 числа місяця (з його урахуванням), п.п 7.2.2 п 7.2, ст. 7 Договору.
Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом (п.п 7.2.3 п 7.2, ст. 7 Договору).
Нараховані проценти повинні сплачуватись позичальником щомісячно не пізніше (одного) банківського дня, наступного за 24 (числом кожного місяця).
Кредитним договором також встановлено розмір процентів за неправомірне користування кредитом (після передбаченого кредитним договором строку кредитування).
Підпунктом 7.2.5 пункту 7 статті 7 Договору передбачено, що закінчення строку кредитування, встановленого цим договором, не звільняє позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього договору на користь банку проценти за користування кредитом за весь час прострочення позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту. 
Відповідно до п. 8.1 статті 8 Договору забезпечення боргових зобов`язань позичальника за цим договором  є :
Договір застави транспортних засобів №МБ-ТЗ-КНА-2217/1, що буде укладений 28.03.2019;
Договір поруки №МБ-П-КНА-2217/2, що буде укладений 28.03.2019;
Договір поруки №МБ-П-КНА-2217/3, що буде укладений 28.03.2019.
Відповідно до п.п 10.2.1 п. 10 ст. 10 Договору банк має право призупинити надання позичальнику кредиту та/або вимагати його дострокового повернення у випадках, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України.

У разі порушень позичальником своїх зобов`язань за цим договором та /або запевнень та гарантій, наданих позичальником банку згідно цього договору, банк вправі в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір, що є підставою для стягнення з позичальника суми кредиту, плати за кредит та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце), незалежно від настання строків оплати цих платежів за Договором. Цей договір вважається розірваним в односторонньому порядку з моменту відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику (п.п 10.2.4 п. 10.2 ст. 10 Договору).
Підпунктом 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Договору у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов`язань банк має право вимагати, а позичальник за вимогою банку зобов`язаний в строк не пізніше 7 календарних днів з дати відправлення банком відповідного повідомлення – вимоги сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконання боргового зобов`язання за весь час прострочення. 
Договір набуває чинності з моменту його підписання, скріплений печатками Банку, Позичальника та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно цього договору в повному обсязі. 

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед банком за кредитним договором були укладені наступні договори забезпечення: між банком та ОСОБА_1 , був укладений договір поруки №МБ-П-КНА-2217/2 від 28.03.2019, (т.1, а.с. 33-35); між банком та ОСОБА_2 , був укладений договір поруки №МБ-П-КНА-2217/3 від 28.03.2019, (т.1, а.с. 36-38).
Відповідно до цих договорів поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поручилися перед банком за виконання позичальником ТОВ «Агровіка» зобов`язань за кредитним договором № МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019р. 
Поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язання боржником в повному обсязі. Поручителі відповідають в тому ж обсязі, що й банк, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки витрат Кредитора тощо (п.п. 1.2 ст. 1 Договору поруки).
Відповідно до п. 1.3 ст. 2 Договорів поруки, у разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, такі від кожного з них окремо. 
Ці Договори набувають чинності з моменту його підписання сторонами та  скріплені печатками кредитора. 
Відповідно до представленого суду розрахунку заборгованості (т. 1, а.с 16), відповідач-1 здійснював погашення платежів, відповідно до затвердженого графіку.
Однак, позичальник порушив виконання основного зобов`язання - повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку із чим у відповідача-1 перед позивачем станом на 15.04.2020 утворився борг  простроченої заборгованості за кредитним договором у сумі 343 897,03 грн, процентів за кредитом у сумі 10 158,55 грн. та пені 4400,84 грн.
27.03.2020 року на адресу відповідача – 1, ТОВ «Агровіка» направлена вимога АТ «ПУМБ» №КНО-61.1.3.1/62 від 27.03.2020 про погашення заборгованості за Кредитним договором №МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019, яка вручена позичальнику під час доставки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №61000500037217 (т.1, а.с. 30-32).
Однак, вимоги не були виконанні позичальником, заборгованість за кредитним договором не погашена. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем-1 зобов`язань за Кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, позивач 26.03.2020 року направив на адресу відповідача – 2, ОСОБА_1 та на адресу відповідача – 3, ОСОБА_2 вимоги АТ «ПУМБ» від 25.03.2020 щодо:
- виконання зобов`язання за договором поруки, яка була вручена 07.04.2020 відповідачу-2, ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №61000500037217 (т.1, а.с. 39-41).
- виконання зобов`язання за договором поруки, яка була вручена 07.04.2020 відповідачу-3, ОСОБА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №61000500037217 (т.1, а.с. 42-44).
Однак поручителі  свої зобов`язання за договором поруки щодо погашення заборгованості не виконали. 
Позивач посилається на неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань, порушення строків поточних платежів та виникнення заборгованості за кредитним договором № МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019 року на загальну суму 358456,42 з них: заборгованість відповідача-1 за простроченою сумою кредиту  343897,03 грн., заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 10158,55 грн., пеня 4400,84 грн.
Враховуючи умови договору поруки, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідають перед позивачем за виконання зобов`язань позичальника в повному обсязі, та є солідарними з позичальниками боржниками заборгованість останніх перед позивачем за договором поруки становить  358456,42 грн. 
З урахуванням викладених обставин, позивач просив суд стягнути заборгованість з боржника у примусовому порядку, солідарно з директора товариства ОСОБА_2 та громадянки ОСОБА_1 , які є поручителями за кредитним договором.
В свою чергу відповідач-1 «Агровіка» до господарського суду Полтавської області 11.06.2020 надав відзив, у якому просив позов АТ «ПУМБ» до ТОВ «Агровіка», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки залишити без розгляду, а справу закрити.
У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що 27.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61931728 на підставі виконавчого документа - виконавчий напис №4557 від 10.04.2020 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МБ-К-КНА-2603 у сумі 1159282,08 грн.
27.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61932283 про стягнення заборгованості за кредитним договором № МБ-К-КНА-2217 у сумі 352472,71.
27.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста  Києва Солонько М.М. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №61931728 та №61932283 у зведене виконавче провадження №61932481, (т.1, а.с. 83).
Вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені на підставі виконавчих документів, а саме виконавчих написів нотаріуса: №4556 від 10.04.2020 та №4557 від 10.04.2020, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В про стягнення з боржника на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019 в розмірі 352472,71 (виконавчий напис №4556), та за кредитним договором № МБ-К-КНА-2603 від 24.07.2019 у сумі 1159282,08 (виконавчий напис №4557).
Також, матеріалі справи містять заперечення відповідача-1, ТОВ «Агровіка»,  до яких останній долучив протокол №486874 проведення електронних торгів, за яким торги відбулись 24.06.2020, за яким було реалізовано Трактор колісний «Беларусь-892», переможцем торгів стала ОСОБА_4 , та зазначена сума 332 501,90 грн, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця. Сума має бути сплачена до 09.07.2020р.  (т.1, а.с. 119).
Відповідачі наголошували, що звернення позивача до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019 року для винесення рішення про повторне стягнення боргу за вказаним кредитним договором, є безпідставним, так як ця справа за тих самих обставин і умов вже фактично вирішена нотаріусом, який відповідно до загальних засад цивільного законодавства та ст. 18 ЦК України здійснив захист прав позивача шляхом вчинення виконавчого напису, проводиться виконання вказаного виконавчого напису, описане і вилучене майно боржника частина якого реалізована з аукціону, тому на даний час предмет спору в даному провадженні відсутній. 
Предметом спору у даній справі є невиконання позичальником    та поручителями зобов`язань в частині повернення кредиту, сплати процентів,  а також застосування відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України за порушення відповідних зобов`язань.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України.

Заслухавши позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно до ч.1  ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  ЦК України  з урахуванням особливостей, передбачених  ГК України.
Ст.ст.  525,  526 Цивільного кодексу України  визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього        Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1  статті 1054 Цивільного кодексу України     за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1    статті 1049 Цивільного кодексу України    передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1  ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою.
Згідно  ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
У відповідності до частин 1та 2  ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У відповідності до приписів  ст. 555 Цивільного кодексу України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі; якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.
Враховуючи положення відповідних норм, наявність в матеріалах справи    розрахунку заборгованості позивача,    банківських виписок, що підтверджують факт заборгованості за    кредитним договором, а також вимоги позивача, що була направлена на адресу відповідачів погасити заборгованість за кредитним договором,    не надання відповідачами суду доказів виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту за встановленим графіком, сплати процентів за користування кредитними коштами, є обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів заборгованості станом на 23.03.2020 у сумі 343 897,03 грн.
Тобто,  сума кредиту 416  000 грн. – 72102,97 грн (погашення кредиту за період з 25.10.2019 по 23.03.2020) = 343 897,03 грн. не погашена заборгованість по кредиту.
Факт наявності заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 343897,03 грн.    підтверджується банківською випискою та не заперечується відповідачем-1 щодо часткової заборгованості погашення кредиту, доказів сплати заборгованості господарському суду не надано.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості позивачем нараховані проценти за користування кредитом за період з 25.02.2020 по 15.04.2020 у сумі 10 158,55 грн.
Приписами ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Підпунктом 7.2.5 пункту 7 статті 7 Договору передбачено, що закінчення строку кредитування, встановленого цим договором, не звільняє позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього договору на користь банку проценти за користування кредитом за весь час прострочення позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту. 
Кредитним договором встановлений розмір процентів за користування кредитом по простроченій заборгованості, у розмірі 21%, за весь час прострочення позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту.
Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами кредитного договору встановлено розмір процентів як за правомірне користування кредитом (на строкову заборгованість за кредитом), так і за неправомірне користування кредитом (на прострочену заборгованість за кредитом).
Отже, позивачем на підставі ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та на підставі умов Кредитного договору, а саме пунктів 7.2.1., 7.2.5, нараховані відповідачу-1 проценти за користування кредитом. 
Проценти, які нараховані з дати видачу кредиту по 24.02.2020, погашені позичальником.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку щодо обгрунтованості позовних вимог про нарахування процентів  за користування кредитом за період з 25.02.2020 по 15.04.2020 у сумі 10158,55 грн та стягнення цієї суми солідарно з відповідачів.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів пені за порушення строків повернення зобов`язань в розмірі 4334,04 грн за період з 24.03.2020 по 15.04.2020 та пені за порушення строків сплати процентів за кредитом за період 26.03.2020 по 15.04.2020 у сумі 66,80 грн.
Підпунктом 12.1.1 п. 12.1 ст. 12 Договору передбачено у разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов`язань банк має право вимагати, а позичальник за вимогою банку зобов`язаний в строк не пізніше 7 календарних днів з дати відправлення банком відповідного повідомлення – вимоги сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення. 
Судом встановлено, що пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування ним станом на 15.04.2020 не погашена.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо обгрунтованості позовних вимог щодо  нарахування пені у загальній сумі 4400,84 грн та стягнення цієї суми солідарно з відповідачів. 
В апеляційні скарзі скаржник зазначає, що кредитор змінив на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичних платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, та у такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч.1 ст. 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове проведення кредиту. Наявність вимоги про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, виключає можливість  нарахування процентів та пені за кредитним договором, який був змінений кредитором у частині строку повернення кредиту, що засвідчено в напису нотаріуса.
Дані твердження апелянта суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з огляду на наступне. 
              За умовами Кредитного договору сторони погодили, що закінчення строку кредитування, встановленого цим договором, не звільняє позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього договору на користь банку проценти за користування кредитом за весь час прострочення позичальником погашення заборгованості за основною сумою кредиту (п.п.7.2.5 Договору). 
Також, ст. 525 ЦК України передбачає заборону односторонньої зміни або відмови від виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором. У даному випадку законом (частиною 2 ст. 1050 ЦК) передбачено інше право банку в односторонньому порядку заявляти вимогу про дострокове повернення кредиту, що є наслідком зміни зобов`язань боржника за ініціативою банку в односторонньому порядку.
Отже, право банку нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припинились після пред`явлення до боржника вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, у кредитора виникає право на застосування відповідальності за неправомірне користування кредитом відповідно до ст. 625 ЦК України, а нарахування процентів за правомірне користування кредитом припиняється.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що передбачені умовами п.п 7.2.5 Кредитного договору проценти охоплюють диспозицію ч.2 ст. 625 ЦК України, тому банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом.
Стосовно доводів скаржника в апеляційній скарзі, що станом на день винесення судом першої інстанції оскарженого рішення відповідач ТОВ не мало заборгованості 358  456,42 грн., так як кредитор отримав з реалізації заставного майна ще 03.07.2020р. 350 002,00 грн. та  з урахуванням цього рішення від 09.07.2020р. у справі № 917/739/20 допущено подвійне стягнення грошових сум, та нанесений надмірний (додатковий) тягар по вже стягнутих сумах, адже не враховано, що майно за даним кредитним договором було реалізовано і отримано грошові суми, а тому, на думку апелянта, судове рішення підлягає скасуванню т.к. сума заборгованості не відповідає реальній, суд апеляційне інстанції зазначає наступне.
Частиною 1  статті 4 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Згідно з частиною 1  статті 20 Цивільного кодексу України  право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Отже, особа, право якої порушено, може на свій власний розсуд обрати будь-яку форму захисту: судову, шляхом звернення до органів державної влади, органів нотаріату чи самозахист.
При цьому, межі здійснення цивільних прав не містять жодних обмежень щодо права особи здійснювати захист своїх прав та інтересів у способи, визначені законодавством. Не містить таких обмежень і чинне законодавство в цілому, а  Конституція України  надає право особи діяти у спосіб, не заборонений законодавством.
Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, захист цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що чинне законодавство не містить обмежень щодо можливості здійснення особою захисту своїх прав та законних інтересів одночасно шляхом пред`явлення до виконання виконавчого напису в позасудовому порядку та шляхом стягнення заборгованості у судовому порядку.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №920/13/18.
Апеляційній суд не бере до уваги посилання скаржника на те, що  з урахуванням оскаржуваного рішення від 09.07.2020р. у справі № 917/739/20 допущено подвійне стягнення грошових сум з боржника, оскільки, дійсно 24.06.2020 в межах зведеного виконавчого провадження №61932481, відбулися публічні електронні торги примусовою реалізацією заставного майна боржника - Трактору колісного «Беларусь-892», який належав скаржнику, що підтверджується актом про проведені електронні торги по зведеному виконавчому провадженню від 03.07.2020.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Таким чином, твердження скаржника щодо відсутності заборгованості за кредитним договором на день ухвалення оскаржуваного рішення не підтверджуються належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 76,77 ГПК України.
Згідно зі  статтею 73 Господарського процесуального кодексу України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідачами до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором № МБ-К-КНА-2217 від 28.03.2019, строк повернення кредиту є таким, що настав, в результаті чого господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року у справі №917/739/20 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга  без задоволення.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 269, 273, 275, 276, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровіка", с. Верхоярівка, Пирятинський район, Полтавська область на рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 у справі № 917/739/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 року у справі № 917/739/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.
          
Повний текст постанови складено  та підписано 13.11.2020

Головуючий суддя                                                                    О.О. Радіонова

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця