ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

07 жовтня 2020 року
м. Харків

справа № 638/14867/17
провадження № 22-ц/818/2848/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретарів – Кравченко О.О., Огар І.В.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представники позивача – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року в складі судді Подус Г.С.,

у с т а н о в и в :

03 жовтня 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_7 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

06 березня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів та призначення по справі судово - почеркознавчої експертизи, проведення якої просив доручити експертам Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса. 

Клопотання мотивовано тим, що 26 серпня 2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глуховцевою Н.В. за реєстровим № П-1-3379.

17 грудня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Об`єднаною Харківською товарно – сировинною біржою «України » укладено договір № 974 купівлі - продажу нерухомості, відповідно до умов якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 купив вказану квартиру.

На даний час в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківські області перебуває кримінальне провадження № 12018220480002723, внесене 15 липня 2018 року до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 за фактом шахрайських дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15 та частиною першою статті 190 КК України, стосовно Ѕ частини спірного житла.

З огляду на викладене, з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_5 вважав, що по справі необхідно призначити судово – почеркознавчу експертизу. Оскільки у нього є сумніви щодо законності переходу права власності на вказане житло, необхідно з`ясувати питання щодо автентичності підпису ОСОБА_8 виконаного від її імені в договорі дарування квартири, у довідці на видачу оцінки будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; на заяві про оформлення передачі у спільну сумісну власність від 15 червня 1993 року; на замовленні про реєстрацію на праві особистої власності на житловий будинок.

Оскільки, оригінали інвентарної справи № 58562 на квартиру АДРЕСА_1 перебувають в СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківські області, у нього є труднощі в наданні для проведення експертизи, зокрема, договору дарування від 26 серпня 2001 року. Тому також просив витребувати із Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області оригінали договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26 серпня 2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Глуховцевої Н.В. за реєстровим № П-1-3379; замовлення № 1602338 на видачу довідки про оцінку будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; заяви про оформлення передачі у спільну сумісну власність від 15 червня 1993 року; замовлення про реєстрацію на праві особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року клопотання ОСОБА_5 про витребування доказів та призначення судової почеркознавчої експертизи – задоволено. Витребувано з Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області оригінали договору дарування від 26 серпня 2001 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26 серпня 2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Глуховцевої Н.В. за реєстровим № П-1-3379 ; замовлення № 1602338 на видачу довідки про оцінку будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; заяви про оформлення передачі у спільну сумісну власність від 15 червня 1993 року; замовлення про реєстрацію на праві особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Призначено у справі 638/14867/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

На розгляд та вирішення експерта поставлені такі питання:

-чи належать підписи, виконані від імені ОСОБА_8  на договорі дарування квартири  АДРЕСА_1 , посвідченому 26 січня 2001 року приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Глуховцевої Н.В. за реєстровим № П-1-3379; на замовленні №1602338 на видачу довідки про оцінку будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; на заяві про оформлення передачі у спільну сумісну власність від 15 червня 1993 року; на замовленні про реєстрацію на праві особистої власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , одній і тій самій особі?
- чи належить ОСОБА_8 підпис у договорі дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26 січня 2001 року та посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Глуховцевої Н.В. за реєстровим № П-1-3379?

Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_5 .

Зупинено провадження у справі до складання висновку експерта.

Ухвала суду першої інстанції мотивована необхідністю проведення судової почеркознавчої експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи, та ухвалення законного рішення. 

20 березня 2020 року  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , не є предметом спору в даній цивільній справі. На сьогоднішній день ОСОБА_8 , належність підпису якої хоче встановити відповідач, померла. Також зазначає, що витребування доказів та призначення експертизи не відноситься до підстав, при наявності яких зупиняється провадження у справі на стадії її розгляду по суту. В порушення частини третьої статті 210 ЦПК України суд першої інстанції зупинив провадження у даній справі, яка розглядається третій рік.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України). 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України – в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвала суду першої інстанції в частині витребування доказів не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі вказаним вимогам закону не відповідає. 
Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог  частини першої статті  103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;  сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Частиною першою статті 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обов`язкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. 
Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння.
Заявляючи клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, ОСОБА_5 посилався на те, що встановлення факту автентичності підпису ОСОБА_8 , зокрема, на договорі дарування квартири АДРЕСА_1 , має вирішальне значення для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи та дослідження обґрунтованості вимог позивача.
Задовольняючи клопотання відповідача, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 26 серпня 2001 року та зареєстрований Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 31 серпня 2001 року за реєстровим № П-1-3379, не є предметом даного спору. Крім того на сьогоднішній день ОСОБА_8 померла, про що зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.
За таких обставин призначення по справі судової почеркознавчої експертизи не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства, оскільки виходячи з підстав і предмету позову висновки такої експертизи в контексті спірних відносин не матимуть правового значення. 
Крім того, статтями 251, 252 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до імперативних приписів частини третьої статті 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.
Отже, витребування доказів та призначення експертизи не входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті.
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушує право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року). 
Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі з ухваленням в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення почеркознавчої експертизи.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376 п.п. 1,4 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1    - задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року – скасувати в частині призначення у справі судово - почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі та ухвалити в цій частині нову постанову.
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи - відмовити, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий –                                                                               А.В. Котелевець 

Судді – І.В. Бурлака

В.Б. Яцина