Справа № 131/1222/20 
Провадження № 33/801/991/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
11 грудня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,
встановив:
Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону, оскільки у ньому відсутні відомості про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння виявили у нього працівники поліції, а також не додано направлення працівника поліції на медичний огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити. Пояснив, що того дня керував моторолером без номерного знака і їхав без шолома. На світлофорі був зупинений працівниками поліції, які вказали йому на ці порушення і він погодився сплатити штраф. Далі вони почали вимагати у нього, щоб він пройшов освідування на стан сп`яніння, хоча ознак сп`яніння в нього не було і про них йому ніхто не повідомляв. При цьому працівники поліції не пропонували пройти огляд на місці, а відразу казали їхати в лікарню, проти чого він заперечував, так як перебував на місці вже більше двох годин у зв`язку з тим, що працівники поліції не могли знайти свідків. Повістку про виклик до суду першої інстанції не отримував і про розгляд справи в суді не знав. 
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі, є необґрунтованим.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, апеляційний суд виходить з такого. 
Відповідно до вимог статті 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо – стаття 251 КпАП України.
При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 461598 від 05.10.2020 суд першої інстанції встановив, що 05.10.2020 о 21 год 30 хв в м. Іллінці по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом «Ямаха» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду у законному порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені у статті 256 КпАП України.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Також, п. 7 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналогічні вимоги містить і пункт 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ N 206804, 10 серпня 2019 року не зазначено ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 . 
Під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів – запису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що на запитання водія ОСОБА_1 про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння поліцейський вбачає у нього, поліцейський не відповів та конкретних ознак, які б вказували на обґрунтованість вимоги пройти медогляд не навів.
Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КпАП України, предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (ч. 2 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст.255 КпАП України).
З огляду на викладене поліцейський, як суб`єкт уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України зобов`язаний збирати докази, у своїй службовій діяльності повинен вивчати нормативно-правові акти, які регулюють його діяльність та керуватися нормами Кодексу про адміністративні правопорушення, Інструкцій, які розроблені профільним міністерством, іншими нормативно-правовими актами в межах своїх повноважень, добросовісно здійснювати свою службову діяльність.
Враховуючи зазначене, при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КпАП України уповноваженою на те особою – інспектором СРПП № 4 Іллінецького ВП Обертинським М.В. належним чином не сформовано суті адміністративного правопорушення, не зазначено ознаки наркотичного сп`яніння водія.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені недоліки протоколу і доданих до нього матеріалів.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".
Враховуючи наведені істотні порушення нормативно-правових актів щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, що допущені при складанні матеріалів відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаним допустимим доказом у даній справі.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України. 
Керуючись статтями 247, 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року скасувати, а провадження в адміністративній справі № 131/1222/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України - закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                І.М. Стадник