ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 461/1031/20 пров. № А/857/3677/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Зубачик Н.Б.,
час ухвалення рішення не вказаний,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 13.02.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, в якому просив суд про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЛВ №18915 від 25.06.2019 року про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1020 грн.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано суду оскаржуваної постанови від 25.06.2019 року, що позбавляє суд встановити фактичні обставини справи, спростувати або підтвердити доводи позивача та перевірити, чи прийнята оскаржувана постанова з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України. 
Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач. Вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що про винесення оскаржуваної постанови апелянту стало відомо з постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 23.01.2020 року. Вказує, що жодних документів про визнання його виним у вчиненні адміністративного правопорушення у розмірі 1020 грн не отримував. Також оскаржувана постанова відсутня у Сихівському відділі ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та відповідача. Зазначає, що на офіційному сайті відповідача документа із вказаними реквізитами немає. Апелянт звертає увагу на те, що при поданні позову він повідомляв суд, що оскаржуваної постанови у нього немає, така відсутня на офіційному сайті та відповідачем такої надано не було.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Грицай-Липської Наталії Степанівни від 23 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61036796 на підставі постанови Управління безпеки міста ЛМР №ЛВ18915 від 25.06.2019 року про стягнення із ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1020 грн (а.с.9).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що звертаючись до суду із позовом позивач не надав суду оскаржуваної постанови від 25.06.2019 року, що позбавляє суд встановити фактичні обставини справи, спростувати або підтвердити доводи позивача та перевірити, чи прийнята оскаржувана постанова з дотриманням вимог ч. 3 ст.2 КАС України.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не доведено неможливості ознайомлення з оскаржуваною постановою на офіційному сайті управління безпеки міста Львівської міської ради та надання такої суду при поданні позовної заяви. 
Крім того, позивачем не обгрунтовано та жодними доказами не підтверджено обставин його дій на дорозі, що унеможливлює суд встановити обставини справи.
Натомість, відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу додано ряд фото, зроблених інспектором з паркування, на яких чітко видно, що транспортний засіб позивача зупинений в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а також скріншот з карти Геопорталу відкритих даних Львівської міської ради, на якому видно, що зупинка автомобіля здійснена в межах ділянки вулично-дорожніх мереж, зупинка та стоянка на яких призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може перешкодити дорожньому руху.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2020 року у справі № 461/1031/20 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 07.12.2020 року