ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/148/14-ц  Номер провадження 22-ц/814/2283/20	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко  Н.Л.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:
боржник: ОСОБА_1 
стягувач: Акціонерне товариство «МТБ Банк»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, постановлену 27 серпня 2020 року у складі судді Яковенко Н.Л.
по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Полтавського РВ ВДВС Піддубного В.В. про арешт коштів боржника,-

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною скаргою та, уточнивши свої вимоги, просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного В.В. з не надіслання стороні виконавчого провадження постанови від 03 серпня 2020 року про накладення арешту на рахунки для виплати матеріальної допомоги для дитини з інвалідністю; зобов`язати державного виконавця невідкладно зняти арешт з рахунків IBAN № НОМЕР_1 (для зарахування матеріальної допомоги), та № НОМЕР_2 (кредитний), відкритих нею у відділенні Полтавського ГРУ Приватбанк; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів зі своєчасного зняття арешту з рахунку в АТ «Приватбанк».
В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що на виконанні у Полтавському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)  перебуває виконавче провадження № 48566257 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/148/14-ц про стягнення коштів з неї на користь ПАТ «МТБ Банк».
Зазначала, що державним виконавцем 03 серпня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 
Вказувала, що 04 серпня 2020 року від працівників АТ КБ «Приватбанк» дізналася про накладення арешту на поточний рахунок, який відкритий у відділенні «Центральне» Полтавського ГРУ «Приватбанку» №  НОМЕР_1 , з призначенням для зарахування матеріальної допомоги та соціальних виплат для її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 .
Зазначала, що постановою державного виконавця накладено арешт на її поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» №  НОМЕР_2 , на якому знаходилися кредитні кошти банку та використовувалися для реабілітації дитини.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного В.В. зняти арешт з грошових коштів на поточному рахунку № НОМЕР_3 , відкритому у відділенні Регіонального управління/філії АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , який накладено згідно з постановою державного виконавця від 03 серпня 2020 року в межах виконавчого провадження ВП № 48566257.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати її в частині відмови у зобов`язанні державного виконавця зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 та визнанні протиправною його бездіяльності щодо невжиття заходів із зняття арешту та постановити в цій частині нову ухвалу про задоволення відповідних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвала місцевого суду оскаржена виключно в частині відмови у зобов`язанні державного виконавця зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 та визнанні протиправною його бездіяльності щодо невжиття заходів із зняття арешту, а тому в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в іншій частині апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду, в частині, що переглядається апеляційним судом, відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість по кредитному договору № 00559/RP від 03 червня 2008 року у розмірі 1 405 499 грн. 20 коп. та судові витрати по 1827 грн. з кожного.
На виконанні у Полтавському районному ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 48566257 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/148/14-ц про стягнення коштів в розмірі 1 405 499,20 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк».
Старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубним В.В. 03 серпня 2020 року винесено постанову про арешт коштів, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до положень ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 , місцевий суд виходив з того, що скаржником не доведено відкриття такого рахунку а її ім`я.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок № НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наявних у справі доказів дійсно вбачається, що скаржник перебуває у правовідносинах із АТ КБ «ПриватБанк» та має там відкриті рахунки. Проте, жодна виписка по рахунку не містить відомості про рахунок № НОМЕР_2 .
Безпідставними є й вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо невжиття заходів із зняття арешту з її рахунків.
Постанова державного виконавця 03 серпня 2020 року про накладення арешту на рахунки боржника не містить зазначення конкретних рахунків боржника. При цьому, зазначено про не накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Більше того, матеріали справи не містять підтвердження того, що боржник зверталася до державного виконавця із вимогою зняти арешт з рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що виключає протиправну бездіяльність з боку державного виконавця.
Відсутні докази й того, що банківська установа направляла державному виконавцю документи на підтвердження, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        С.А. Гальонкін
                                                                       Л.М. Хіль