ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 жовтня 2020 року           справа №200/6068/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Бікезіна Дмитра Валентиновича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року (повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6068/20-а (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Управління) про визнання бездіяльності відповідача щодо не нарахування ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійних виплат за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2017 року; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману його батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період з 01 вересня 2014 по 31 жовтня 2017 року; зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , з яким він проживав та вів спільне господарство. 08 серпня 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса з питанням щодо відкриття спадкової справи, яку було відкрито 27 вересня 2019 року. Крім того, він звернувся до відповідача з метою отримання допомоги на поховання. У відповіді, яка була надана відповідачем на запит нотаріуса, було зазначено про те, що недоотримана пенсія військового пенсіонера не входить до складу спадщини. 13 грудня 2019 року було подано заяву до відповідача, на яку була надана відповідь про відмову у виплаті недоотриманої пенсії після смерті батька у зв`язку з пропуском 6-місячного строку на звернення. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права на отримання пенсійних виплат після смерті батька.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року провадження у справі закрито, у зв`язку з тим, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги стверджується про необхідність розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 листопада 1965 року.
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.09.2019 у справі № 236/3691/19 встановлено факт смерті ОСОБА_2 .
23 вересня 2019 року Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (актовий запис № 24).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 вересня 2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.
Батько позивача отримував пенсію відповідно до  Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Позивач звернувся до Відповідача з заявою про виплату допомоги на поховання, відповідачем 24.10.2019 було здійснено виплату допомоги на поховання ОСОБА_2 у розмірі 12414,60 грн. 
08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою, у якій повідомив про фактичне прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 
27.09.2019 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Коніченко Н.М. у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 64807450, номер у нотаріуса 48/2019).
На запит приватного нотаріуса від 29.10.2019, Відповідач своїм листом від 22.11.2019 повідомив, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ. На момент смерті у ОСОБА_2 залишились наявні суми недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу спадщини згідно ст. 61 Закону № 2262-ХІІ.
13 грудня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою щодо виплатити на користь ОСОБА_1 суму пенсії, яка належала та підлягала виплаті ОСОБА_2 , але залишилася недоотриманою останнім у зв`язку з його смертю.
03.01.2020 відповідач листом від 03.01.2020 № 6012-Б-01 відмовив у виплаті недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, пославшись на положення ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, зокрема на абз. 3 ст.61 цього Закону, яким передбачено, що сума пенсії виплачується, якщо звернення за нею надійшло до органу ПФУ не пізніше 6 місяців з дати смерті пенсіонера.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Закон № 2262-ХІІ є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Спірні правовідносини регулюються Законом № 2262-ХІІ.
Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.
Статтею 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.
Отже, за приписами статті 61 Закону № 2262-ХІІ чітко визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, лише якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.
Після цього терміну зазначені суми повинні включатись до складу спадщини.
Оскільки звернення позивача до Управління надійшло пізніше 6 місяців після смерті його батька – колишнього пенсіонера, до спірних правовідносин не слід застосовувати Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 428/6685/19.
Та обставина, що Управління не розрахувало розмір заборгованості, не впливає на сутність спору, - зазначена дія може бути виконана пенсійним органом в рамках розгляду цивільної справи, в тому числі, на виконання відповідного процесуального рішення суду.
Згідно частини 2 статті 1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
У відповідності до п. 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – порядок №22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.
Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.
Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Отже, якщо члени сім`ї звернулися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, недоотримана пенсія входить до її складу.
Згідно з матеріалів справи, позивач 13 грудня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою щодо виплатити на користь ОСОБА_1 суму пенсії, яка належала та підлягала виплаті ОСОБА_2 , але залишилася недоотриманою останнім у зв`язку з його смертю.
27.09.2019 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Коніченко Н.М. у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 64807450, номер у нотаріуса 48/2019).,
Відповідно до п. 1.7 Порядку №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Отже датою прийняття заяви про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера є 13 грудня 2019 року, тобто день, коли позивач звернувся до УПФ із заявою  щодо виплати.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 вересня 2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.
Приймаючи до уваги, що позивач звернувся до УПФ після спливу 6 місяців з дня відкриття спадщини, недоотримана сума пенсії померлого пенсіонера увійшла до її складу. 
Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже у цій справі предметом позову є майнова вимога в порядку спадкування права власності на майно - грошові кошти про стягнення на користь позивача суми недотриманої пенсії. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права було викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі №808/1346/18.
Відповідно до пункту 1 частини 1  статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України  суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Приймаючи до уваги наведене та враховуючи, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі.
За приписами частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої  статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Суд роз`яснює позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача Бікезіна Дмитра Валентиновича – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 200/6068/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 13 жовтня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук