ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/9328/20
адміністративне провадження № К/9901/26296/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стародуба О.П.,
суддів - Єзеров А.А., Кравчука В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 (суддя - Васильченко І.П.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2020 (судді - Сорочко Є.О., Коротких А.Ю., Федотов І.В.)  у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
встановив:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
-визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»;
-зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк».
В ході розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.02.2015 між позивачем та банком укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №004-03725-260215.
Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 віднесло AT "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Того ж дня виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням від 02.03.2015 №51 запровадила в AT "Дельта Банк" тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 та призначила уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації AT "Дельта Банк". 
02.10.2015 Національним банком України прийнято постанову №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».
На виконання постанови Правління Національного банку України 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
У відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) 03.03.2015 було розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».
Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» опубліковано в газеті «Голос України» №187 (6191) від 08.10.2015 ( http://www.golos.com.ua/edition_archive).
Поряд з цим, на веб-сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено інформацію про те, що з 08.10.2015 Фонд гарантування розпочне виплати вкладникам AT «ДЕЛЬТА БАНК» за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/118-delta/2479-oholoshennia-pro-pochatok-protsedury-likvidatsii-publichnoho-aktsionernoho-tovarystva-delta-bank-ta-delehuvannia-povnovazhen-likvidatora-banku) таке ж повідомлення розміщене на сайті банку (http://deltabank.com.ua/press/news/2015/10/2228).
Листом від 20.01.2020 №203 на адвокатський запит, Уповноважена особа повідомила, що позивача не включено до реєстру вкладників. Крім того повідомлено, що Договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" №004-03725-260215 від 26.02.2015, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» визнано нікчемним на підставі п. ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»
Відсутність позивача в переліку вкладників ПAT «Дельта Банк», який дає право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, у зв`язку із початком процедури ліквідації такого банку обумовила її звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2020 позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження своєї позиції.
На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову, в якій позивач зазначила, що початок перебігу строку на звернення до суду розпочався після отримання нею листа Уповноваженої особи №203 від 20.01.2020, з якого вона і дізналась про порушене право, а саме не включення її до реєстру вкладників.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2020, позовну заяву повернуто позивачу.
З ухваленими у справі рішеннями судів позивач не погодилась, звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила їх скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо визначення моменту, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав. На думку позивача, початок відліку строку звернення до суду повинен починатись з 20.01.2020 (з дати отримання відповіді на адвокатський запит), з якого стало відомо про застосування відповідачем наслідків нікчемності правочину.   
Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити в силі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відмовляючи в поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та про наявність права на відшкодування гарантованої суми вкладу позивач повинна була дізнатись в жовтні 2015 року під час формування уповноваженим ФГВФО переліку вкладників банку.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду мають значення для вирішення питання прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а відтак і для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
За правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78   цього Кодексу.
Таким чином, для правильного вирішення питання щодо часу коли позивач дізнався або ж повинен був дізнатись про порушення його прав судам необхідно з?ясувати якими доказами сторони обгрунтовують/спростовують факт обізнаності з порушенням прав та початком перебігу строку звернення до суду.
Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду суди попередніх інстанцій визначили початок його перебігу з часу віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та виникненням у зв?язку з цим у позивача права на відшкодування.
Водночас, сам собою факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних не порушує права вкладника на отримання гарантованої суми, а виникнення у позивача такого права не означає, що таке право визнається відповідачем та що таке буде ним реалізоване.
Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Таким чином, для правильного визначення початку перебігу строку звернення до суду з цим позовом, судам необхідно було з?ясувати чи повідомляв відповідач позивача про нікчемність договору банківського вкладу відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № №826/9675/17.
У справі, яка розглядається, відповідач у листі від 20.01.2020 посилається на те, що направляв позивачу у встановленому законом порядку повідомлення про нікчемність правочину, однак позивач факт отримання такого повідомлення заперечує.
В порушення вимог статті 242 КАС України щодо законності та обгрунтованості судового рішення судами попередніх інстанцій такі обставини та докази на їх підтвердження чи спростування досліджені не були, а в силу приписів статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Посилання суду апеляційної інстанції на висновки Верховного Суду у постанові від 05.03.2020 у справі №N 1.380.2019.002838 є безпідставним, оскільки у цій справі факт обізнаності позивача про порушення своїх прав судами встановлено на підставі довідки банку від 19.04.2018 про залишок коштів на рахунках.
Відповідно до частини 2   статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2020 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     
О.П. Стародуб                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук