ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/2971/15
адміністративне провадження № К/9901/33254/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15142» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року (суддя       Балан Я.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (судді: Золотніков О.С. (головуючий), Осіпов Ю.В., Скрипченко В.О.) у справі №815/2971/15 за позовом Державної податкової інспекції у м. Южному Головного управління ДФС в Одеській області до Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15142» про стягнення податкової заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Державна податкова інспекція у м. Южному Головного управління ДФС в Одеській області (далі - позивач, контролюючий орган) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15142» (далі - відповідач, Товариства) про стягнення податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки у розмірі 103  022,61 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявна сума заборгованості відповідача з орендної плати за земельні ділянки є узгодженою, згідно поданої до податкового органу декларації за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 103  022,61 грн, проте в установлені строки до бюджету не сплачена, а вжиті контролюючим органом не призвели до погашення податкового боргу.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, позов задоволено, стягнуто з Товариства податкову заборгованість з орендної плати за земельні ділянки у розмірі 103  022,61 грн.
4. Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку ним не сплачений, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеній сумі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Товариство подало касаційну скаргу, де вказуючи на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог контролюючого органу.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство є користувачем земельних ділянок (категорія земель - землі транспорту) на підставі договорів оренди, укладених з Южненською міською радою 11 грудня 2002 року, зокрема: 
- договір оренди № 78 на земельну ділянку площею 0,2260 га;
- договір оренди № 78 на земельну ділянку площею 0,0530 га;
- договір оренди № 79 на земельну ділянку площею 2,9160 га; 
- договір оренди № 79 на земельну ділянку площею 0,4120 га;
- договір оренди № 79 на земельну ділянку площею 0,1100 га.
У січні 2014 року відповідачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік № 9002106896, в якій Товариством самостійно визначені зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (за користування земельною ділянкою площею 2,9160 га - річна сума податку - 323286,47 грн, за користування земельною ділянкою площею 0,4120 га - річна сума податку - 45676,96 грн, за користування земельною ділянкою площею 0,1100 га - річна сума податку - 12195,31 грн, за користування земельною ділянкою площею 0,2260 га - річна сума податку - 25055,81 грн та за користування земельною ділянкою площею 0,0530 га - річна сума податку - 5875,92 грн).
Станом на 19.05.2015 за Товариством рахувалася заборгованість по орендній платі за земельні ділянки за період з жовтня по грудень 2014 року у сумі 103  022,61 грн. Згідно даних облікової картки платника податку відповідача заборгованість відповідача виникла у зв`язку із несплатою самостійно визначених сум податкового зобов`язання по орендній платі за землю, відповідно поданої податкової декларації за 2014 рік, зокрема за період з жовтня по грудень 2014 року на загальну суму 103  022,61 грн.
31.05.2012 посадовою особою відповідача (бухгалтером) отримано податкову вимогу від 31.05.2012 № 36, що Товариством не заперечується.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що договори оренди земельних ділянок, на підставі яких відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, розірвано у судовому порядку. Рішенням господарського суду Одеської області від 17 січня 2014 року у справі № 916/1893/13 розірвано договір оренди землі між Южненською міською радою та відповідачем від 11 грудня 2002 року № 79, а рішенням господарського суду Одеської області від 11 березня 2014 року у справі № 916/1902/13 - договір оренди землі між цими ж сторонами від 11 грудня 2002 року № 78. При цьому, вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, зобов`язано ВАТ «АТП-15142» повернути земельні ділянки Южненській міській раді.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на неправомірність рішень судів  першої та апеляційної інстанції, з огляду на неврахування судами того, що договори оренди земельних ділянок, які вказані в поданій відповідачем податковій декларації та на підставі яких останнім було визначено податкове зобов`язання по орендній платі за землю, розірвано у судовому порядку (рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2014 у справі №916/1893/13 та від 11.03.2014 у справі №916/1902/13/). Також Товариство вказує на те, що у зв`язку з розірванням договорів оренди земельних ділянок ним було подано уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2014 рік.
9. Контролюючим органом відзиву (заперечень) на касаційну скаргу Товариства надано не було.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Конституція України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Стаття 19.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
11. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Підпункт 14.1.39 пункту 14.1     статті     14.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
11.2. Підпункти 14.1.72 та 14.1.73 пункту 14.1     статті     14.
Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу);
Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
11.3. Підпункт 14.1.136 пункту 14.1     статті     14.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; 
11.4. Підпункт 14.1.175 пункту 14.1     статті     14.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
11.5. Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті     16.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
11.6. Пункт 59.1 статті 59. 
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
11.7. Пункт 95.1 статті 95. 
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
11.8. Пункт 95.2 статті 95. 
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
11.9. Пункт 95.3 статті 95. 
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
11.10. Пункт 287.1 статті 287.
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
13. Нормами Податкового кодексу України встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
14. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
16. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.
Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що вищевказаними нормами права встановлений обов`язок платників податків зі сплати податків (зборів) та інших обов`язкових платежів, зокрема і орендної плати за земельні ділянки, та такий обов`язок відповідачем у визначеному законодавством порядку та строки не виконаний, при цьому відповідачем дотримано порядок стягнення боргу, а відтак позовні вимоги контролюючого органу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 15142» податкової заборгованості з орендної плати за земельну ділянку у розмірі 103  022,61 грн є обґрунтованими.
17. Суд апеляційної інстанції правильно не взяв до уваги посилання Товариства на судові рішення про розірвання договорів оренди землі від 11 грудня 2002 року за № 78 та № 79, які набрали законної сили у лютому та березні 2014 року, як на підставу звільнення від сплати податкових зобов`язань по орендній платі за спірні земельні ділянки за період з жовтня по грудень 2014 року, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, зокрема актів приймання-передачі, що земельні ділянки, які перебували в оренді Товариства були повернуті Южненській міській раді (вищевказаними судовими рішеннями на Товариство було покладено такий обов`язок), що свідчить про використання позивачем земельних ділянок протягом жовтня - грудня 2014 року, на яких, до того ж, розташоване нерухоме майно Товариства. Вказаного відповідачем не спростовано.
Також суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Прийняття судових рішень про розірвання договорів оренди землі не призводить до автоматичної державної реєстрації такого факту, а є підставою для звернення до державного реєстратора для скасування державної реєстрації зазначених вище договорів оренди. Доказів такого звернення до державного реєстратора Товариством також не надано.
18. Колегія суддів також зазначає, що доводи Товариства, зокрема в касаційній скарзі, відносно того, що після розірвання договорів оренди землі у судовому порядку відповідачем до контролюючого органу подано уточнюючі декларації з плати за землю за 2014 рік, також не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, таке відбулось у вересні 2016 року, в той час коли позов про стягнення заборгованості контролюючим органом було подано у травні 2015 року і рішення суду першої інстанції прийнято у серпні 2015 року. 
19. Не заслуговує на увагу і посилання Товариства в касаційній скарзі на постанову Одеського апеляційного суду від 27.07.2016 у справі №815/6182/14 про стягнення орендної плати за квітень - серпень 2014 року (за ті ж самі земельні ділянки), якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки постановою Верховного Суду від 26.11.2019 вказане рішення було скасовано та залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2014, якою позовні вимоги контролюючого органу про стягнення з Товариства заборгованості зі сплати орендної плати за землю в сумі 171  704,38 грн було задоволено в повному обсязі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
20. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15142» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року слід залишити без задоволення.
21. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство-15142»  залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі № 815/2971/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова