ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3199/17                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 листопада 2020 року                                                                                   м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Василенка Я.М., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром» до Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром» (надалі за текстом - ТОВ «Цукорагропром») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0007151402 від 09.123.2016 р., яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1  384  492 грн.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в силу приписів статті 134 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») та пунктів 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витрати на виплату роялті включаються до складу витрат на збут.
ТОВ «Цукорагропром» звертало увагу на те, що господарська операція з використання ним торгівельної марки та виплати роялті не є контрольованою.
Також, позивач наполягав на тому, що оскільки для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік, до 01.05.2017 р. у відповідача були відсутні правові підстави для висновку щодо обов`язку ТОВ «Цукорагропром» збільшити фінансовий результат до оподаткування на суму витрат, понесених у зв`язку із виплатою роялті.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, скаржник зазначає, що контрагент позивача - компанія «Ancor Investments Limited» зареєстрований в Республіці Кіпр, а за змістом підпункту 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь нерезидентів, що зареєстровані у цій державі.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Цукорагропром», наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, звертає увагу на те, що підпункт 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України не може бути застосований, оскільки операція не є контрольованою і сума роялті підтверджується за правилами звичайних цін.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.09.2016 р. по 11.11.2016 р. посадовцями Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Цукорагропром» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2016 р., валютного та іншого законодавства з 01.01.2013 р. по 30.06.2016 р. 
Результати перевірки оформлено актом № 472/26-15-14-02-01/38234087 від 18.11.2016р.
Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги підпункт 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за І півріччя 2016 р. на 1  384 492 грн. 
Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.
Відповідно до ліцензійного договору № 9-03-16 від 01.03.2016 р. ліцензіар - компанія «Ancor Investments Limited» (Кіпр) зобов`язався надати ТОВ «Цукорагропром» (Ліцензіат) за винагороду невиключну ліцензію на право використання знаку для товарів і послуг «Агропромхолдинг «АСТАРТА-КИЕВ», щодо товарів і послуг, зазначених у свідоцтві № 80237 від 10.08.2007 р.
Згідно даним бухгалтерського обліку, аналітичної картки по рахунку № 632 у І-му кварталі 2016 р. на користь компанії «Ancor Investments Limited» (Кіпр) нараховано роялті у розмірі 1  384  492 грн.
Дану операцію позивач відобразив у складі витрат на збут.
Разом з тим, в силу вимог підпункту 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду підлягав збільшенню на суму витрат по нарахуванню роялті.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення № 0007151402 від 09.123.2016 р., яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 1  384  492 грн.
Відповідно пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку) (тут та надалі правові акти у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31 грудня 1999 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Пунктом 7 названого положення визначено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно підпункту 1 підпункту 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
Підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України установлено, що для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.
Відповідно до підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 977-р від 16 вересня 2015 р. N 977-р Республіка Кіпр віднесена до Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.
Водночас, відповідно до абзацу 2 підпункту 140.5.7 пункту 140.5 статті 140 ПК України вимоги цього підпункту можуть не застосовуватися платником податку, якщо: операція є контрольованою та сума роялті відповідає рівню звичайних цін, що обґрунтовано у звіті про контрольовані операції та відповідній документації, що подаються відповідно до статті 39 цього Кодексу; або операція не є контрольованою та сума роялті підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.
Відповідачем не заперечується, що з огляду на вимоги підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарська операція з виплати позивачем роялті не є контрольованою.
Підпунктом 39.1.2 пункту 39.1 статті 39 ПК України передбачено, що обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
Відповідно до підпункту 39.1.4 пункту 39.1 статті 39 ПК України встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.
Відповідно до підпункту 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 ПК України встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» здійснюється за одним із таких методів: порівняльної неконтрольованої ціни; ціни перепродажу; «витрати плюс»; чистого прибутку; розподілення прибутку.
За змістом підпункту 39.3.3 пункту 39.3 статті 39 ПК України метод порівняльної неконтрольованої ціни базується на порівнянні ціни, застосованої під час контрольованої операції, з ціною (діапазоном цін) у співставній (співставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях). Під час застосування методу порівняльної неконтрольованої ціни порівняння ціни контрольованої операції проводиться з ціною співставних неконтрольованих операцій, які фактично здійснені платником податків або іншими особами. Порівняння ціни контрольованої операції з ціною (діапазоном цін) співставних неконтрольованих операцій проводиться на підставі наявної інформації про ціни, застосовані протягом періоду, який аналізується, або інформації на найближчу до дня здійснення контрольованої операції дату, крім випадків, передбачених підпунктом 39.2.1.3 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 цієї статті.
Згідно Документації з визначення відповідності ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited принципу «витягнутої руки»» від 12.07.2016 р., позивачем, за методом порівняльної неконтрольованої ціни проведено порівняння ціни у господарській операції з Ancor Investments Limited із співставними ліцензійними угодами за даними спеціалізованого інтернет ресурсу KtMine за період з 01.01.2016 р. по 30.06.2016 р.
Аналіз зазначеної Документації дає підстави для висновку, про те, що розмір сплаченого позивачем роялті відповідає принципу «витягнутої руки».
При цьому, будь-яких заперечень проти цього відповідачем не наведено.
За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
          Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанова складена в повному обсязі 10 листопада 2020 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        Я.М.Василенко

суддя                                        О.М.Оксененко