УХВАЛА
 
15 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 315/252/17 
провадження № 51-5971 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку. 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4 та 5 частини 2 цієї статті.
Не погоджуючись із оскарженими судовими рішеннями, прокурор, посилаючись на істотне порушення вимого кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами попередніх інстанцій, надає власну оцінку доказам, наводячи при цьому у скарзі доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що на його думку призвело до незаконного виправдання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Проте, такі доводи відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
Прокурор, подаючи касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, разом з тим просить скасувати виправдувальний вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та названу ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Однак підстав, передбачених статтею 415 КПК, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції сторона обвинувачення не наводить.
Крім того, прокурор також просить скасувати ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29 січня 2018 року, визнати постанову слідчого про призначення експертизи від 17 липня 2016 року та висновок експерта № 189                          від 18 липня 2016 року щодо судової медичної експертизи ОСОБА_6 належними доказами та надати їм оцінку нарівні з іншими доказами, що не узгоджується з положеннями частини 2 статті 424, статті 426 КПК.
Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання вимог статті 427 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим статтею 427 КПК, Суд, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від  22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , залишити без руху.
Встановити, що зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо недоліки касаційної скарги не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                ОСОБА_3