Справа № 450/2364/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 33/811/1409/20                 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І. В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кісіля Р.-В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно з оскарженою постановою, 28.07.2020 року о 01 год. 55 хв. в с. Раковець (дорога біля озера) Пустомитівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем CIRTOEN BERLINGO д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування свої апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, не обґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що 01.07.2020 року скасована адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відтак відсутні фактичні підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, а також була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що він автомобілем взагалі не керував, а час скоєння адміністративного правопорушення, зафіксований нагрудною камерою, не відповідає тому часу, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.07.2020 р. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кісіль Р.-В.В. та ОСОБА_1 вимоги і доводи апеляційної скарги підтримали повністю та просили такі задоволити. 
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові судді обставин, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 089556 від 28.07.2020 року, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорті працівника поліції, особистих поясненнях правопорушника. Дані докази повністю узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів.
Доводів про те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував суду не було представлено, а покликання ОСОБА_1 на те, що час, вказаний на відеоматеріалі не відповідає часу складання протоколу є надуманим, оскільки відеозапис з нагрудної камери, хоча не є доказом по справі, проте в такому зафіксована відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім того, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відтак відбулася декриміналізація цих дій.
З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинна на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, та, з урахуванням того, що на час судового розгляду даної справи стаття 130 КУпАП знову діяла в попередній редакції, за якою стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, як про те наголошує у своєму клопотанні адвокат, відсутні.
Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість постанови суду першої інстанції та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи - апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки такі не знайшли свого підтвердження. 
Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень. 
За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову  Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
       
Суддя Партика І. В.