П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2868/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шевчук О.П.  
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
08 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
представника позивача: Місяця К.В., 
представника відповідача: Поліщука М.В.,
представника відповідача: Кушніра В.Я. 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шепетівського підприємства теплових мереж на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Шепетівського підприємства теплових мереж про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року позивач Головне управління ДПС у Хмельницькій області, звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Шепетівського підприємства теплових мереж про стягнення з Шепетівського підприємства теплових мереж (код ЄДРПОУ 02091981, м.Шепетівка, пров.Короленка, буд.1А, 30400) коштів у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 3108256,30 грн., з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що належить відповідачу.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Шепетівське підприємство теплових мереж є юридичною особою, код ЄДРПОУ 02091981.
Згідно з даними позивача за відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість, по земельному податку, по податку на прибуток в сумі 3108256,30 грн.
Вказаний податковий борг підтверджується, податковими повідомленнями-рішеннями, розрахунком заборгованості, податковою вимогою, податковими деклараціями. Вказаний борг утворився внаслідок несплати в установлені строки узгоджених сум податкових зобов`язань по податку на додану вартість, по земельному податку, по податку на прибуток в сумі 3108256,30 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано відповідачу першу податкову вимогу форми "Ю" від 19.12.2003 №1/128 та другу податкову вимогу від 20.01.2004 №2/86.
Заборгованість відповідача підтверджується: копією корінця першої податкової вимоги форми "Ю" від 19.12.2003 №1/128 та другої податкової вимоги від 20.01.2004 №2/86, розрахунком суми позовних вимог, податковими деклараціями, податковими повідомленнями-рішеннями та матеріалами справи.
Щодо укладення між Шепетівським підприємством теплових мереж та ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" договору концесії, згідно якого на підставі ст. 98.2.4. Податкового кодексу України концесіонер після прийняття цілісного майнового комплексу державного або комунального підприємства в оренду чи концесію набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, які виникли у державного або комунального підприємства до передачі цілісного майнового комплексу в оренду чи концесію, суд першої інстанції зазначає, що 02 грудня 2011 року між Шепетівською міською радою (концесієдавець) та ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" (концесіонер) було укладено концесійний договір, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу 02.12.2011, реєстр № 5076.
06 листопада 2017 року на LXII (позачерговій) сесії Шепетівської міської ради VII скликання було прийнято рішення № 1 "Про відмову від договору концесії в односторонньому порядку та повернення майна", яким у зв`язку із неналежним виконанням ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" істотних умов договору концесії від 02.12.2011, Шепетівська міська рада вирішила відмовитись в односторонньому порядку від договору концесії, укладеного між Шепетівською міською радою та ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" 02.12.2011, об`єктом за яким є цілісний майновий комплекс "Шепетівське підприємство теплових мереж".
Отже, в цьому випадку договір концесії укладений між Шепетівською міською радою та ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" від 02.12.2011 був фактично розірваний, а права та обов`язки сторін договору повернулись до вказаних суб`єктів, отже твердження відповідача, що саме ТОВ "Шепетівка Енергоінвест" повинно було сплатити податкові зобов`язання за позивача є безпідставними, оскільки Шепетівська міська рада від договору концесії відмовилась в односторонньому порядку, а майно було повернуто, що підтверджується актами приймання-передачі.
Щодо неузгодженості податкового повідомлення-рішення стосовно нарахування штрафної санкції в сумі 38,00 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток суд першої інстанції зазначає, що оскільки податкове повідомлення-рішення №0000991207 було винесено 13.09.2017 та отримано Клопот (працівником Шепетівського підприємства теплових мереж) 19.09.2017, а в свою чергу рішення позачергової сесії Шепетівської міської ради VII скликання датовано 06.07.2017, тобто до винесення податкового повідомлення-рішення №0000991207, а тому таке твердження відповідача є безпідставним.
Суд першої інстанції також приймає до уваги те, що податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги в адміністративному та судовому порядку відповідачем не оскаржувались, не скасовані, докази про сплату заборгованості до суду не подавались.
З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, оскільки відповідачем узгоджений податковий борг, який підтверджений доказами перевіреними судом, не сплачений, а заходи по погашенню відповідачем податкового боргу не призвели до його погашення, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов необхідно задовольнити.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно з пп.16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Як передбачено пп.14.1.157. п.14.1. ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно з пп.14.1.175. п.14.1. ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України.
Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до вимог п.56.18. ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, у випадку, коли рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Колегія суддів звертає увагу, що податкове зобов`язання, на підставі якого контролюючим органом було заявлено вимогу про сплату боргу є узгодженим, оскільки як встановлено судом першої інстанції, податкове повідомлення-рішення №0000991207 було винесено 13.09.2017 та отримано Клопот (працівником Шепетівського підприємства теплових мереж) 19.09.2017 (а.с.16), а в свою чергу рішення позачергової сесії Шепетівської міської ради VII скликання датовано 06.07.2017, тобто до винесення податкового повідомлення-рішення №0000991207. Позивачем рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано відповідачу першу податкову вимогу форми "Ю" від 19.12.2003 №1/128 та другу податкову вимогу від 20.01.2004 №2/86. Крім того, податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги в адміністративному та судовому порядку відповідачем не оскаржувались, не скасовані, докази про сплату заборгованості до судів не подавались.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Підпунктом 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, з вищевикладених мотивів.
Щодо доводів апелянта в частині, що позивач звернувся не в порядку ст.283 КАС України, а в порядку загального позовного провадження, колегія суддів зазначає, що звернення в порядку ст.283 КАС України не є імперативною нормою та не обмежує звернення позивача з адміністративним позовом в спрощеному або загальному проваджені.
Крім того, ст.283 КАС України передбачає звернення саме з заявою, а не з адміністративним позовом.
За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. На думку колегії суддів, вказаний обов`язок контролюючим органом виконано, та у встановленому порядку доведено обґрунтованість підстав звернення з даним позовом до суду. Разом з тим, апелянт в апеляційній скарзі не навів мотивованих аргументів, які б свідчили про неправомірність дій позивача вимогам чинного законодавства.
Крім того, як встановлено з витребуваних (в судовому засіданні 24.11.2020 та 01.12.2020) доказів сума боргу відповідача (3 108 256 грн. 30 коп.) складається з 1 543 711 грн. 42 коп. - пені по ПДВ на сплачені заборгованості; 72 000 грн. 38 коп. - пені по несвоєчасно сплаченому земельному податку; 38 грн. 00 коп. - податку на прибуток; 1 492 506 грн. 50 коп. - податку на додану вартість визначену платником податків згідно з його деклараціями (т.1 а.с.9-12).
Щодо нарахування пені по несвоєчасно сплаченим ПДВ, позивач зазначає, що даний борг числився за відповідачем відповідно до судових рішень про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.07.2012 та постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.07.2012 справа №2270/4771/12 та інших), судових рішень про стягнення податкового боргу (постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2015 справа №822/171/15 та інші), рішень ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (№30 від 25.03.2014), що вбачається з наданих податковим органом документів, які були долучені до матеріалів справи.
Щодо нарахування пені по несвоєчасно сплаченому земельному податку, позивач зазначає, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2015 в справі №822/171/15 стягнено податковий борг з Шепетівського підприємства теплових мереж в сумі 470615 грн. 79 коп., в тому числі й по земельному податку в сумі 72282 грн. 70 коп., проте відповідач не виконував дане рішення аж до 25.02.2020, коли почав сплачувати податки, які автоматично зараховувались в погашення боргу, який виник у відповідача. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка на яку нараховувався земельний податок не передавалась ТОВ "Шепетівка Енергоінвест", тобто фактично було у користуванні Шепетівського підприємства теплових мереж.
Тобто, фактично податковим органом вірно було визначено суму податкового боргу.
Щодо доводів апелянта в частині переходу боргів концесіонеру, колегія суддів зазначає, що договір концесії №5076 був укладений 02.12.2011 та було складено акт передачі майна (додаток №1).
Відповідно до приписів п.98.2. ст.98 ПК України, концесіонер набуває зобов`язань щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, які виникли у державного або комунального підприємства до передачі цілісного майнового комплексу в оренду чи концесію. Дана норма вступила в силу з 01.01.2012. Станом на 02.12.2011 дана норма не діяла.
Тобто, доводи апелянта в частині переходу боргів та зобов`язань до концесіонера не знаходять свого підтвердження.
Враховуючи вказане, наявні матеріали справи та встановлені судом обставини колегія суддів вважає, що податковий орган вірно визначив суму податкового боргу, та звернувся до суду в межах належних строків.
Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Шепетівського підприємства теплових мереж залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  10 грудня 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Ватаманюк Р.В.