ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року 
м. Київ
Справа №  916/4517/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Банаська О. О., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" 
на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020
та ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020
у справі № 916/4517/14
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
про стягнення 52 874 011,65 грн, -
та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
про визнання частково недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у справі №916/4517/14 задоволено позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Одеська ТЕЦ» про стягнення заборгованості, стягнено з відповідача на користь позивача      42 802 578,82 грн заборгованості, 3 327 087,62 грн пені, 5 312 122,94 грн інфляційних втрат, 1 432 222,27 грн 3% річних, а також 73 080,00 грн судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у справі №916/4517/14 видано наказ від 06.01.2015.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 у справі №916/4517/14 рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 у справі №916/4517/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 в частині стягнення з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 3 327 087,62 грн пені та рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 в цій частині у справі № 916/4517/14 скасовано. Справу № 916/4517/14 в частині стягнення з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України»   3 327 087,62 грн пені передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2015 у справі №916/4517/14 у задоволені позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Одеська ТЕЦ» в частині стягнення пені у сумі 3 327 087,62 грн відмовлено.

У лютому 2020 року АТ "Одеська ТЕЦ" звернулось до Господарського суду Одеської області із скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції      (м. Одеса) Коржової Ю.Е. у виконавчому провадженні № 60874857 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі №916/4517/14 із вимогами визнати дії державного виконавця Коржової Ю.Е. неправомірними, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 № 60874857.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 у справі №916/4517/14 (суддя Шаратов Ю.А.) відмовлено у задоволенні скарги АТ «Одеська ТЕЦ» від 26.02.2020 № 13/03-316 на дії та бездіяльність державного виконавця заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №60874857 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі №916/4517/14.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що строк пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі №916/4517/14 до виконання на момент звернення стягувача із відповідною заявою до органу державної виконавчої служби не закінчився, а дії державного виконавця є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки заборони на відкриття виконавчого провадження з підстав, зазначених у скарзі АТ «Одеська ТЕЦ», Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами не передбачено, а підстави для повернення виконавчого документа у виконавця у даному випадку були відсутні.

При цьому, встановивши, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» закрито згідно з п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», місцевий господарський суд дійшов висновку, що строк пред`явлення до виконання наказу від 06.01.2015 у справі №916/457/14 переривався та відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюється з 15.01.2019 та може бути пред`явлений протягом трьох років відповідно до ч.1 ст. 12 цього Закону.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 916/4517/14 (колегія суддів: Головей В.М. - головуючий, Разюк Г.П. Савицький Я.Ф.) ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020  залишено без змін.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, АТ «Одеська ТЕЦ» звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з  касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 у справі №916/4517/14; задовольнити скаргу              АТ «Одеська ТЕЦ» на дії державного виконавця та визнати неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коржової Ю.Е.; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 № 60874857 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 42 802 578,82 грн основного боргу, 3 327 087,62 грн пені, 5 312 122,94 грн інфляційних втрат, 1 432 222,27 грн 3% річних та 73 080,00 грн судового збору відповідно до наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі №916/4517/14.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень заявник касаційної скарги зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, АТ «Одеська ТЕЦ» вказує на те, що наказ від 06.01.2015 № 916/4517/14 вже пред`являвся до виконання, а виконавче провадження з його виконання було закінчено, що виключало можливість повторного пред`явлення такого виконавчого документа до виконання. Разом з тим, місцевий та апеляційний суди помилково ототожнили різні процесуальні дії, такі як закриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження, які мають різні процесуальні наслідки. 

АТ «Одеська ТЕЦ» вважає, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не переривався, оскільки 28.12.2016 виконавче провадження №47160323 було закінчене, виконавчий документ стягувачу не повертався, а його було направлено до Господарського суду Одеської області.

При цьому заявник касаційної скарги наголошує, що оскільки у даному випадку підстави для закінчення виконавчого провадження (визнання банкрутом                                  АТ «Одеська ТЕЦ» та введення ліквідаційної процедури) відпали, а повторне відкриття виконавчого провадження по одному й тому самому виконавчому документу Законом України «Про виконавче провадження» допускається тільки після його повернення стягувачу, то державний виконавець не мав підстав знову відкривати виконавче провадження з виконання наказу, з виконання якого виконавче провадження вже було закінчене, а закінчене виконавче провадження мало бути поновлене у зв`язку із припиненням провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ». 

Водночас, на думку скаржника, стягувачем було пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки строк пред`явлення наказу №916/457/14 від 06.01.2015 почав свій перебіг з 03.04.2015 (дата пред`явлення до виконання даного наказу вперше) і, з урахуванням ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», закінчився 04.04.2018.

Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що строк пред`явлення наказу від 06.01.2015 № 916/457/14 встановлюється з моменту припинення провадження у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ», заявник касаційної скарги наголошує, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено підстави для переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання внаслідок припинення провадження в справі про банкрутство, незалежно від підстав припинення.

Крім того, АТ «Одеська ТЕЦ» у касаційній скарзі посилається на те, що вимоги                     АТ «НАК «Нафтогаз України», про стягнення заборгованості за якими видано наказ від 06.01.2015 №916/457/14, є конкурсними кредиторськими вимогами, визнаними у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, та відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не підлягають примусовому стягненню. Водночас боржник зазначає, що повністю визнає заборгованість, що була стягнута за рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у справі №916/4517/14, сплачує її поступово, однак вважає, що примусове стягнення цієї заборгованості є неможливим.

У доповненнях до касаційної скарги АТ «Одеська ТЕЦ», що надійшли до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 05.06.2020, заявник касаційної скарги зазначає, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, необґрунтовано відмовивши 13.05.2020 у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням на території України карантину та запровадженням режиму надзвичайної ситуації.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги    АТ «Одеська ТЕЦ» у справі № 916/4517/14 визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), Жуков С.В., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 18.06.2020.        

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 916/4517/14 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Одеська ТЕЦ» на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області  від 10.03.2020 у справі №916/4517/14; призначено розгляд справи за касаційною скаргою АТ «Одеська ТЕЦ» на 29.07.2020 на 10 год. 45 хв.

У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги АТ «Одеська ТЕЦ» у справі №916/4517/14 визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), Огороднік К.М., Банасько О.О., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 28.07.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.07.2020 провадження у справі № 916/4517/14 за касаційною скаргою АТ «Одеська ТЕЦ» на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 зупинено до закінчення розгляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 916/922/16.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2020 провадження у справі № 916/4517/14 за касаційною скаргою АТ «Одеська ТЕЦ» на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 у справі №916/4517/14 поновлено, розгляд справи призначено на 16.12.2020 о 10 год. 30 хв.

У судове засідання Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.12.2020 представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001 було порушено провадження у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство                ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у справі №916/4517/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015, задоволено повністю позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення з ПАТ «Одеська ТЕЦ» заборгованість у розмірі       42 802 578,82 грн, 3    327 087,62 грн пені, 1    432 222, 27 грн 3% річних, 5 312 122,94 грн. інфляційних втрат, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн.

06.01.2015 видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби м. Києва від 06.04.2015, в рамках виконавчого провадження №47160323, на підставі наказу № 916/4517/14, виданого 06.01.2015 Господарським судом Одеської області, відкрито виконавче провадження.

Разом із тим, постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 у справі №916/4517/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 в частині стягнення з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 3 327 087,62 грн пені та рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 в цій частині у справі № 916/4517/14 скасовано. Справу № 916/4517/14 в частині стягнення з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 3 327 087,62 грн пені передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатом нового розгляду справи у скасованій частині, рішенням Господарського суду Одеської області від 13.07.2015 у справі №916/4517/14 у задоволені позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Одеська ТЕЦ» в частині стягнення пені у сумі 3 327 087,62 грн відмовлено.

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою державного виконавця від 28.12.2016 закінчено виконавче провадження №47160323 у зв`язку із визнанням ПАТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010. Виконавчий документ направлено до Господарського суду Одеської області, який прийняв постанову про визначення боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 13.12.2016.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 13.02.2017 звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредиторських вимог у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» на загальну суму 934 676 735,35 грн, що включали заборгованість, стягнуту за рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у справі № 916/4517/14.

Суди попередній інстанцій встановили, що зазначені вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» були поточними вимогами, тобто такими, що виникли під час процедури банкрутства ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ «Одеська ТЕЦ», до якого включено були включені, зокрема, поточні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на загальну суму 934 676 735,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» закрито, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора Афоніна Д.О. припинено.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 в частині закриття провадження по справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» обґрунтована тим, що боржник є господарським товариством, в статутному капіталі якого більше ніж 50 відсотків акцій належать державі, а також те, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» включено до переліку підприємств, що підлягають приватизації, у зв`язку з чим відповідно до положень п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» №2269 від 18.01.2018 та п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню.

12.12.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коржовою Ю.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60874857 з виконання наказу від 06.01.2015 у справі №916/4517/14.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону від 21.04.1999 № 606-XIV, чинної на момент відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону від 21.04.1999 № 606-XIV) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що наказ у справі № 916/4517/14, виданий 06.01.2015 підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом року з дня набрання рішенням законної сили, а у зв`язку із пред`явленням цього наказу до виконання, такий строк перервався.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 № 1404-VIІI), згідно з ч. 1 ст. 12 якого, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 № 1404-VIІI) , виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05.10.2016 Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 № 1404-VIІI), так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 та строк пред`явлення яких до виконання не сплинув станом на 05.10.2016.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2018 у справі № 910/11424/15, від 20.05.2019 у справі № 904/10285/15, від 30.07.2019 у справі № 922/3137/15, від 26.12.2019 у справі № 10/339/10.

Оскільки у даній справі на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII строк пред`явлення наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 не закінчився з огляду на переривання строку у зв`язку з пред`явленням наказу до виконання, з урахуванням положень п. 5 Прикінцевих та перехідних положень та ч. 1 ст. 12 цього Закону, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що на вказаний наказ поширюється норма щодо пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання протягом трьох років.

Як вбачається із матеріалів справи  та як встановлено судами обох інстанцій, що відкрите 06.04.2015 виконавче провадження № 47160323 з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі № 916/4517/14 було закінчено 28.12.2016 у зв`язку з визнанням ПАТ «Одеська ТЕЦ» банкрутом відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі № 17-2-1-7-5-6- 5-21-2-32-39-18/01-5010.

Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 №1404-VIІI), на відміну від попередньої редакції цього закону, не містить правових норм, які б визначали право стягувача повторно пред`явити до виконання виконавчий документ у разі закінчення виконавчого провадження із його виконання внаслідок офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, якщо надалі, у зв`язку з припиненням провадження у справі про банкрутство, вимоги, що підтверджені такими документами, не були задоволені повністю або частково та не вважаються погашеними відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Водночас, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 29.10.2020 у справі №916/922/16, зазначив про наявність правової прогалини у регулюванні вказаних вище відносин після 05.10.2016 та дійшов зокрема висновків, що початок відліку строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з визнанням боржника банкрутом та подальшим припиненням (закриттям) провадження у справі про банкрутство цього боржника пов`язаний з юридичним фактом - датою закриття (припинення) провадження у справі про банкрутство; у разі закриття провадження у справі про банкрутство цього боржника за відсутності факту задоволення вимог стягувача та їх погашення (списання, прощення) відповідно до Закону про банкрутство в редакції від 19.01.2013 виконавче провадження, яке було закінчено у зв`язку з визнанням боржника банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури, може бути розпочате знову.

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність у стягувача права повторно пред`явити до виконання наказ Господарського суду Одеської області від 06.01.2015 у справі № 916/4517/14 та що трирічний строк пред`явлення до виконання наказу від 06.01.2015 у справі №916/457/14 після його переривання встановлюється з дати закриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що із урахуванням загальних правил обчислення процесуальних строків, відповідно до ст.ст.115, 116 ГПК України, обчислювати зазначений строк слід не з дня закриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» -15.01.2019, як помилково зазначено судами, а з наступного дня, тобто з 16.01.2019, однак  зазначена помилка не впливає на правильність висновків суду.

Касаційний господарський суд відхиляє доводи заявника касаційної скарги про те, що вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України», про стягнення заборгованості за якими видано наказ №916/457/14 від 06.01.2015, є конкурсними кредиторськими вимогами, у зв`язку з чим відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не підлягають примусовому стягненню, враховуючи наступне.

Провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство                   ПАТ «Одеська ТЕЦ» було закрито ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинного на час прийняття зазначеної ухвали суду.

Згідно з п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Як  вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України», про стягнення заборгованості за якими видано наказ №916/457/14 від 06.01.2015, були поточними, оскільки виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ», а відтак після закриття провадження у справі про банкрутство заборона щодо стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять такі вимоги, на них не поширювалась.

Разом з тим, 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків, що при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 №60874857 у державного виконавця не було правових підстав керуватись нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який втратив чинність.

Щодо посилань скаржника на необґрунтовану, на його думку, відмову апеляційного суду у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням на території України карантину та запровадженням режиму надзвичайної ситуації колегія суддів зазначає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з подальшими змінами та доповненнями) з 12.03.2020 на усій території України запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до ГПК України, зокрема розділ X "Прикінцеві положення" доповнено п. 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)."

У судове засідання апеляційного суду 13.05.2020 представники учасників справи не з`явились, при цьому АТ «Одеська ТЕЦ» було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням на території України карантину.

Апеляційний суд, розглянувши вказане клопотання, дійшов висновку про відмову у його задоволенні виходячи з того, що низка раніше встановлених карантинних обмежень , згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343, була скасована, що АТ «Одеська ТЕЦ» не надано суду достатньої аргументації неможливості участі представника відповідача у судовому засіданні, наявність у матеріалах справи достатнього обсягу відомостей для ухвалення судового рішення  за відсутності представника відповідача та з того, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було  неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.

При цьому відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку участь представників сторін в судовому засіданні апеляційного суду, призначеному на 13.05.2020 обов`язковою не визнавалась.

Водночас, які саме карантинні обмеження та яким чином ці обмеження завадили скаржнику забезпечити явку повноважного представника у судове засідання апеляційного суду, у відповідному клопотанні АТ «Одеська ТЕЦ» зазначено не було.

Крім того, відповідач міг скористатися правом взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні чи поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, передбаченим  ст. 197 ГПК України.

Таким чином,  апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання АТ «Одеська ТЕЦ» про відкладення розгляду справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, відповідно до вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не спростовують висновків суду, не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником вимог чинного законодавства.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвала Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 у справі №916/4517/14 прийняті судами відповідно до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного суду зазначає, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2020 у справі №916/4517/14 наказ від 06.01.2015 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 42 802 578,82 грн основного боргу, 3 327 087,62 грн пені, 5 312 122,94 грн інфляційних втрат, 1 432 222,27 грн 3% річних, а також  73 080,00 грн судового збору визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені у розмірі 3 327 087,62 грн, що є підставою для закінчення виконавчого провадження у частині стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» пені у розмірі 3 327 087,62 грн.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" - залишити без задоволення.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 у справі № 916/4517/14 -  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                             Ткаченко Н. Г. 
                                                                                                                                                                                                                                                                    
Судді                                                                                Банасько О. О.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
                                                                                              Огороднік К. М.