Справа № 450/1063/20                                         Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 33/811/978/20                                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: суд06 жовтня 2020 рокуді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю захисника Венглевського Б.Б., розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року, 
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Згідно постанови, 23.03.2020 о 00:10 хв. на автодорозі Західний обхід м.Львова + 15 км. + 200 м., водій ОСОБА_1 керував автомобілем IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
Не погоджуючись з даною постановою захисник Венглевський Б.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Вважає оскаржувану постанову безпідставною, необґрунтованою, такою, шо підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, виходячи з наступних міркувань.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, зазначений склад адміністративного правопорушення може мати місце за наявності сукупності наступних умов: особа керує транспортним засобом в стані алкогольного, токсичного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; особа відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.
Лише сукупність зазначених обставин дає підстави вважати, що в діях особи, яку притягають до адміністративної відповідальності є ознаки складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Однак, твердження про склад в діяннях особи складу адміністративного правопорушення спростовується наявними у справі матеріалами. Так, з матеріалів відеозапису проведеного працівниками патрульної поліції чітко видно, що в момент зупинки транспортного засобу ІVEKO 32, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 ним не керував. На місці водія цього транспортного засобу знаходилась інша особа.
Наведені обставини також підтверджують свідки по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У поясненнях, долучених до змісту протоколу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ,- будь-яких відомостей про те, хто керував транспортним засобом ІVEKO 32, державний номерний знак НОМЕР_2 не вбачається.
Зі змісту матеріалів справи видно, що ОСОБА_1  переміщався у наступному транспортному засобі, що слідував за зупиненим, а саме автомобілі «Жигулі» на місці пасажира. Переміщення у транспортному засобі пасажирів, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння, за наявності таких обставин, не є адміністративним правопорушенням. Жодної відповідальності за це не передбачено. Так само, як і відмова пасажира від проходження на стан сп`яніння.
Тому оскаржувана постанова на думку захисника, ґрунтується на припущеннях, що є грубим порушенням положень Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.Вважає, що суд виніс таку постанову упереджено та з обвинувальним ухилом.
Висновки суду, ніби, дублюють відомості, викладені у протоколі, та , під диктовку правоохоронних органів. Зазначене виступає додатковим твердження того, що судом фактичні обставини справи не досліджувались. Відтак, висновки, що свідчать про факт вчинення особою, яку притягають до адміністративної відповідальності, складу правопорушення є передчасними.
Навпаки, факт відсутності в діяннях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в момент виникнення обставин, що мали місце 23.03.2020 однозначно випливає, як з матеріалів відеозапису, наявного в матеріалах справи, так і з показань свідків, викликаних у судове засідання - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
З огляду на упереджене та необ`єктивне ставлення до особи яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, суд першої інстанції з`ясовував другорядні обставини, які жодного відношення до обставин справи не мають, а ті, що підлягали з`ясуванню - залишаються поза увагою. Суд робить передчасний висновок про неспроможність таких пояснень, хоча достатніх фактичних та правових підстав для цього не має. Така позиція жодним чином не аргументована. У такий спосіб поза увагою суду залишились інші матеріали, шо спростовують факт вчинення мною відповідного адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 , їдучи позаду у транспортному засобі марки «Жигулі», побачивши, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб ІVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 , та знаючи, що за кермом перебував його товариш ОСОБА_4 , також зупинилися, щоб зрозуміти, що сталося та у чому була причина зупинки. Вийшовши із транспортного засобу марки «Жигулі», побачив, що працівники поліції знаходилися по різні боку передніх дверей автомобіля, почав рухатися в напрямку до них, скільки переживав за свого товариша (знаючи його як дисциплінованого водія) та запитав інспекторів поліції чи щось сталося. Зрозумівши по ходу розмови із працівниками поліції, що все гаразд та відбувається лише перевірка інспекторами поліції документів у водія, ОСОБА_1 почав рухатися у напрямку до автомобіля «Жигулі» у якому їхав.
Повертаючись, один із працівників поліції почав безпідставно стверджувати, що транспортним засобом ІVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 керував ОСОБА_1 
ОСОБА_1 , його товаришу ОСОБА_7 , з яким їхав позаду в іншому автомобілі, та особі, яка перебувала за кермом зупиненого транспортного засобу ІVЕКО 32, ОСОБА_4 , було не зрозуміло твердження працівників поліції, та чим саме вони керувалися, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, у тому числі у стані алкогольного сп`яніння.
На що вони заперечували, категорично не погоджувалися та наголошували на тому, що фізично, не міг ОСОБА_1 керувати зупиненим працівниками поліції транспортним засобом ІУVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки перебував у той момент в іншому транспортному засобі.
Проте Інспектори поліції УПП у Львівській області ДПП України, керуючись своїми власними здогадками, надуманою історією, що не підтверджується жодними доказами, ігноруючи заперечення щодо даного факту, а тим більше не брали до уваги доказ - відеофіксацією, що здійснювалася цими працівниками поліції УПП у Львівській області ДПП України у автоматичному режимі нагрудною камерою спостереження категорично стверджували протилежне.
З урахуванням наведеного, 23 березня 2020 року в 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу ІVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 за адресою:Західний обхід м.Львова 15км. +200м, тому у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повинен бути однозначно встановлений та підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами.
Додатково звертає увагу суду на ту обставину, що зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення від 23 березня 2020 р. не зрозуміло, яке правопорушення зафіксовано у ньому - «керування транспортним засобом ІVЕСО 32. д.н.з.  НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння, чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. За таких обставин, винесення оскаржуваної по справі постанови було передчасним, оскільки суд не уповноважений на оформлення матеріалів у справі про адміністративні правопорушення та їх фіксування. За подібних обставин, протокол у справі про адміністративне правопорушення підлягав поверненню в Управління патрульної поліції Львівської області для належного доопрацювання у відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ 23.12.2005 N 14, чого зроблено не було.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник Венглевський Б.Б. повідомив, що розгляд справи можна проводити у його відсутності. 
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника Венглевського Б.Б., який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи № 450/1063/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405772 від 23.03.2020 (а.с.1) з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння і від надання пояснень; відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції (а.с.3) на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Захисник Венглевський Б.Б. в апеляційному суді пояснив, що ОСОБА_8 заперечує факт вчинення правопорушення, вину не визнає, оскільки транспортним засобом він не керував, тому не повинен нести відповідальність за дане правопорушення. 
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 , в день складення протоколу, не керував транспортним засобом ІVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки такі спростовуються відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції. З яких вбачається, що ОСОБА_1 з метою уникнення адміністративної відповідальності, пересів із водійського місця на пасажирське, помінявшись із ОСОБА_4 , та вийшов із автомобіля. 
Те, що за кермом не перебував ОСОБА_4 також стверджується відеозаписом з місця події, оскільки такий на запитання працівників поліції, щодо транспортного засобу ІVЕКО 32, державний номерний знак НОМЕР_2 , не зміг надати необхідної інформації та пояснень. При цьому, жодним чином не наполягав на тому, що цим транспортним засобом керував саме він. 
Тому, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено. 
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Венглевського Б.Б. – без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Гончарук Л.Я.