УХВАЛА

29 грудня 2020 року  
Київ
справа №360/2687/20
адміністративне провадження №К/9901/34631/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, 
третя особа - Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області
про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
10 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі також - скаржник, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року.
До касаційної скарги скаржником додано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції у даній справі перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.
На підтвердження вказаних підстав для звільнення від сплати судового збору до матеріалів касаційної скарги скаржником додано копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19 листопада 2020 року, виданих на ім`я ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2017 по 2 квартал 2020 року, згідно яких відомості про доходи скаржника відсутні, а також копію відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 19 листопада 2020 року № 1200-010701-8/25407, згідно якої ОСОБА_1 як отримувач пенсії на обліку в органах Пенсійного фонду України Луганської області не перебуває, за призначенням пенсії не зверталась.
При розгляді та вирішенні клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору суд враховує наступне.
За змістом частини другої статті 132 КАС України (далі - КАС України) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду) ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102,00 грн.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, у цій справі позов містить одну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою у даній справі, складає 1681,60 грн. (2102,00грн.х0,4х200%).
При цьому, відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій вищезазначеної статті.
З урахуванням вищенаведеного сума судового збору, яка підлягає сплаті за подачу касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції у даній справі, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік (1681,60 грн.>00,0 грн.(0,00грн.х0,05).
Розглянувши клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору в сукупності з наданими доказами на підтвердження його підстав з урахуванням норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання та звільнення скаржника від сплати судового збору у даній справі.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у даній справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області сформувати подання до Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі скаржник вказує, що в оскаржуваній постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, положення статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).
Крім того, скаржником наведено наступну підставу для прийняття та розгляду касаційної скарги Верховним Судом у справі № 360/2687/20: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу (підпункти «а», «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України)
Також скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не було враховано правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 816/1498/17, від 31 січня 2018 року у справі № 819/1667/17, від 20 березня 2018 року у справі № 819/1249/17, від 03 липня 2018 року у справі № 819/33/17, відповідно до якої за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу; а також у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 813/1126/17, згідно з якою оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, а також доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року, з метою з`ясування правильності застосування судом статті 1 Закону № 2464-VI, Порядку № 787. Суд також здійснить перевірку можливості застосування у спірних правовідносинах правових позицій Верховного Суду, висловлених у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 816/1498/17, від 31 січня 2018 року у справі № 819/1667/17, від 20 березня 2018 року у справі № 819/1249/17, від 03 липня 2018 року у справі № 819/33/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 813/1126/17.
Касаційна скарга подана у строк, передбачений статтею 329 КАС України, відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 132, 133, 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 360/2687/20.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії.
3. Витребувати з Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/2687/20.
4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
5. Встановити для учасників справи строк до 15 січня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
6. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          Я.О. Берназюк

          В.М. Бевзенко

                                                                                          Н.В. Коваленко