Постанова
Іменем України
 
04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 553/1855/19
провадження № 61-13611св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Фаловської І. М. 
(суддя-доповідач), Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,	
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 07 серпня 2020 року у складі судді Карпушина Г. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог позовної заяви
У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «МТБ Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти 
у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 33 719,80 доларів США, з яких: на споживчі потреби - 29 500 доларів США; сплата страхових платежів - 4 219,80 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних та терміном погашення по 21 липня 
2023 року включно.
У рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 
24 липня 2008 року між ВАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за неналежне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором в солідарному порядку.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 22 липня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 12 578,40 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 11 746,13 доларів США; заборгованість за відсотками - 832,27 долара США; заборгованість за пенею та штрафами - 36 439,28 грн; заборгованість за пенею за несплату відсотків - 6 882,19 грн; штраф за невиконання зобов`язань - 5 334,74 грн.
Ураховуючи вищевикладене, ПАТ «МТБ Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 12 578,40 доларів США.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 23 грудня 
2019 року (у складі судді Парахіної Є. В.) позов ПАТ «МТБ Банк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість за кредитним договором: 12 578,40 доларів США -за основним боргом та нарахованими відсотками; 36 439,28 грн - за пенею та штрафом.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неналежне виконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки тягне цивільно-правову відповідальність, яка передбачена статтями 526, 536, 625 ЦК України, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі апеляційного суду 
від 21 лютого 2020 року, не усунуті; заяв щодо продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги від ОСОБА_2 не надходило.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій 11 вересня 2020 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху на підставі частини другої статті 357 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків, зокрема, сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду та зазначити ім`я (ім`я, прізвище, по батькові) своїх представників, адвокатів, представника відповідача й додати копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
З березня 2020 року на всій території України було запроваджено режим надзвичайної ситуації та діяв карантин для запобігання поширення коронавірусної інфекції (COVID-19).
ОСОБА_2 надіслав до апеляційного суду заяву, в якій зазначав, що гарантує виконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху у найкоротший строк, але не пізніше 10 днів після закінчення карантину, введеного на території України.
17 липня 2020 року набрав чинності Закон України набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». 
05 серпня 2020 року ОСОБА_2 направив на адресу апеляційного суду заяву про усунення недоліків із додатками у встановлений 20-денний строк з дня набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Таким чином, висновки апеляційного суду щодо повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 як неподаної є передчасними.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.
У жовтні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що у липні 2019 року ПАТ «МТБ Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 23 грудня 
2019 року позов ПАТ «МТБ Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість за кредитним договором: 12 578,40 доларів США -за основним боргом та нарахованими відсотками; 36 439,28 грн - за пенею та штрафом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано скаржнику зазначити ім`я (ім`я, прізвище, по батькові) своїх представників, адвокатів, представника відповідача; додати до апеляційної скарги копії скарги та додані письмові матеріали відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
24 лютого 2020 року належно завірену копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху направлено ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану останнім в апеляційній скарзі.
Поштове відправлення повернуто до апеляційного суду з відміткою поштового відділення - «за закінченням встановленого строку зберігання», тобто не вручено адресату з незалежних від суду причин (а. с. 132, 133).
17 березня 2020 року апеляційним судом повторно направлено ОСОБА_2 та його представнику - адвокату Голяніщеву Д. Ю. копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адреси, вказані в апеляційній скарзі.
Поштові відправлення повернуті до апеляційного суду з відмітками поштового відділення - «за закінченням встановленого строку зберігання» та «за закінченням терміну зберігання», тобто не вручені адресатам з незалежних від суду причин (а. с. 134-136).
23 квітня 2020 року з метою забезпечення права на апеляційній розгляд копія ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху направлена ОСОБА_2 та його представнику - адвокату Голяніщеву Д. Ю. рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адреси, вказані в апеляційній скарзі 
(а. с. 137).
Поштове відправлення, направлене ОСОБА_2 , було повернуто до апеляційного суду з відміткою поштового відділення - «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, адресат відсутній», тобто не вручено адресату з незалежних від суду причин. Повідомлення про зміну адреси від ОСОБА_2 не надходило (а. с. 138).
Поштове відправлення, направлене представнику ОСОБА_2 - адвокату Голяніщеву Д. Ю., отримано останнім 08 травня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи (а. с. 139).
У травні 2020 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Голяніщева Д. Ю. надійшла заява, в якій він повідомляв, що позбавлений можливості виконати вимоги ухвали апеляційного суду 
від 21 лютого 2020 року, оскільки не має належним чином підтверджених повноважень на представництво ОСОБА_2 в Полтавському апеляційному суді у зв`язку з перебуванням його клієнта поза межами міста Полтави. Крім того, не має оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Разом з тим, на території України було запроваджено карантинні обмеження, а тому всі процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, після підтвердження повноважень на представництво інтересів у суді апеляційної інстанції та отримання оригіналу квитанції про сплату судового збору, заявник буде мати можливість виконати вимоги ухвали апеляційного суду від 21 лютого 
2020 року (а. с. 140).
У червні 2020 року до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він зазначав, що гарантує виконання вимог ухвали апеляційного суду 
від 21 лютого 2020 року у найкоротший строк після його прибуття до міста Полтави, але не пізніше 10 днів після закінчення карантину, введеного на території України (а. с. 142).
05 серпня 2020 року ОСОБА_2 направлено засобами поштового зв`язку до апеляційного суду матеріали на виконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, зокрема, копії апеляційної скарги та оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду (а. с. 155-166).
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 як неподану, апеляційний суд виходив з того, що у наданий судом строк недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, не усунуті. При цьому, заяв щодо продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги від ОСОБА_2 не надходило.
Проте, вказаний висновок апеляційного суду не відповідає вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 185 ЦПК України визначено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до статей 120, 121 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.
Згідно зі статтею 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.
У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 
2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року 
№ 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, карантин продовжувався, відповідно до 24 квітня, до 11 травня, 
до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року 
№ 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року 
№ 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; розумність строків розгляду справи судом.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, відповідно до вищевказаних норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року. 
В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , в якій заявник добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, повідомив апеляційний суд про наміри виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху (а. с. 142).
05 серпня 2020 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив на адресу апеляційного суду матеріали на усунення недоліків апеляційної скарги, визначені в ухвалі Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року. При цьому, в прохальній частині вказаної заяви просив апеляційний суд поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Таким чином, заявник скористався своїм правом щодо продовження процесуальних строків та усунув недоліки апеляційної скарги на виконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року 
у строк, визначений Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. 
Європейський суд з прав людини у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначає, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.
Таким чином, висновок апеляційного суду про визнання апеляційної скарги ОСОБА_2 неподаною та її повернення є передчасним.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. 
Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький 
А. А. Калараш
І. М. Фаловська
С. П. Штелик