Постанова
Іменем  України                                
 
25 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/17114/18
 
провадження № 61-17786 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого – Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Гулейкова І. Ю., Осіяна О. М. (суддя-доповідач),                 Сакари Н. Ю.,    
           
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
відповідач – квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси Міністерства оборони України; 
представник відповідача – Федорченко Любов Володимирівна;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада                         2018 року у складі судді Бойчука А. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від  29  серпня 2019  року у складі колегії суддів: Сегеди С. М.,                          Гірняк Л. А., Цюри Т. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2018 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовомдо квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України (далі – КЕВ м. Одеси) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та разом із дружиною – ОСОБА_2 , проживає у кімнаті АДРЕСА_1 , загальною площею 34 кв. м, на підставі відповідного службового ордеру та отримують комунальні послуги на підставі договору від 11 грудня 2013 року «Про надання житлово-комунальних послуг», укладеного між ОСОБА_2 і КЕВ м. Одеси, який є балансоутримувачем зазначеної будівлі (відомчого житла) та виконавцем згідно з умовами договору.
На час поселення кімната № 220 службового гуртожитку мала централізоване холодне електро-, тепло- та водопостачання, мала місце для підключення стаціонарної електроплити та не мала засобів обліку електроенергії та водопостачання.
Виставлення рахунків за спожиті комунальні послуги протягом усього часу їх проживання здійснювалось за загальними засобами обліку, доступ до яких вони не мали та облік спожитих комунальних послуг ведеться відповідачем.
Для обліку спожитої електроенергії на вході в приміщення, де вони проживають, 13 квітня 2016 року було встановлено електричний лічильник. Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється позивачем на підставі рахунків, які складались та видавались для оплати ОСОБА_3 (завідуючою гуртожитками відповідача) на розрахунковий рахунок, вказаний відповідачем.
У липні 2015 року ОСОБА_1 отримав статус «учасника бойових дій» та                               14 липня 2015 року відомості внесено до персоніфікованого обліку Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків, про що видано відповідну довідку Управлінням соціального захисту населення.
В липні 2015 року ОСОБА_1 подано відповідну заяву відповідачу з копіями документів, якими підтверджується право на 75 % пільгову знижку з квартирної плати та плати за житлово-комунальні послуги для учасника бойових дій. 
Крім того, не погодившись з рахунками, у яких не була застосована 75 % пільгова знижка щодо електроенергії та вивозу побутового сміття, ним подано заяву відповідачу, в якій поставлено вимогу здійснити перерахунок з урахуванням 75 % пільгової знижки та вже здійснених платежів, при яких така пільга відповідачем не була застосована.
Однак, відповідач безпідставно відмовив йому в застосуванні пільгової знижки та здійсненні перерахунку.
Посилався на те, що рахунки за комунальні послуги, які виставлялись відповідачем протягом усього часу його проживання складались з порушенням вимог статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто у рахунках відповідач вказував лише перелік житлово-комунальних послуг та суми до оплати без зазначення структури ціни (тарифу), норми споживання, порядку формування розрахунку.
Разом із цим, порівнявши суми виставлені відповідачем для оплати за електроенергію, він встановив, що до встановлення індивідуального електричного лічильника відповідач застосовував тариф для населення, яке мешкає в багатоквартирних будинках та розраховується по загальному методу обліку, проте відповідач до встановлення індивідуального електролічильника повинен був застосовувати тариф для гуртожитків.
Ураховуючи викладене, позивачі просили суд: визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо незастосування та відмови у застосуванні 75 % пільгової знижки при здійсненні розрахунку для оплати за спожиті комунальні послуги, а саме: електроенергію та вивіз сміття з 14 липня                         2015 року в межах норм, передбачених чинним законодавством; визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо нездійснення та відмови у здійсненні перерахунку нарахування за спожиту електроенергію та вивіз сміття за період з 14 липня 2015 року по серпень 2018 року з урахуванням 75 % пільгової знижки та переплати, яка виникла внаслідок оплати ОСОБА_1 рахунків за комунальні послуги, які були складені та видані для оплати службовими особами КЕВ м. Одеси за вказаний період без урахування зазначеної пільгової знижки; визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо застосування тарифів для населення, яке мешкає в багатоквартирних будинках та розраховується по загальному методу обліку, при здійсненні нарахувань ОСОБА_1 за спожиту електроенергію до 13 квітня 2016 року (дати встановлення індивідуального електролічильника); зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14 липня 2015 року по 13 квітня 2016 року із застосуванням тарифів на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»), що розташовані в будинках, обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами, які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державного регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг                                       від 23 квітня 2012 року № 497 та від 26 лютого 2015 року № 220; зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості)                              ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14 липня 2015 року                  до 31 грудня 2017 року в межах норм, передбачених абзацом 3 підпунктом 6 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року                          № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеса цін тарифів та пільгової норми споживання; зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 01 січня 2018 року в межах норм, передбачених абзацом 3 підпунктом 7 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ                            м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання; зобов`язати КЕВ                           м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за вивезення твердих побутових відходів за період з 14 липня 2015 року в межах норм, передбачених підпунктом 8 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14 липня 2015 року по 13 квітня 2016 року із застосуванням тарифів на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»), що розташовані в будинках, обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами, які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 23 квітня 2012 року № 497 та від 26 лютого 2015 року № 220.
Зобов`язано КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14 липня 2015 року до 31 грудня 2017 року в межах норм, передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 6 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України цін тарифів та пільгової норми споживання.
Зобов`язано КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 01 січня 2018 року в межах норм передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 7 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України цін/тарифів та пільгової норми споживання.
Зобов`язано КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) ОСОБА_1 за вивезення твердих побутових відходів, за період з 14 серпня 2015 року в межах норм передбачених законодавством підпунктом 8 пункта 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України цін/тарифів та пільгової норми споживання. У задоволенні решти вимог було відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час укладення договору про надання житлово-комунальних послуг від 11 грудня 2013 року                               у приміщенні, яке надано для проживання позивачам, були відсутні прилади обліку енергоносіїв, тепла та води. Індивідуальний електролічильник на вході в приміщення, де проживають позивачі, встановлено 13 квітня 2016 року. Протягом періоду з грудня 2013 року по квітень 2016 року (тобто до встановлення індивідуального електролічильника) за спожиту електроенергію відповідач виставляв рахунки позивачу за загальним розрахунковим засобом обліку за тарифами для населення. Протягом періоду з грудня 2013 року по квітень 2016 року, за відсутності приладів обліку електроенергії при розрахунку спожитих комунальних послуг (з електроенергії) відповідач при виставленні рахунків позивачу повинен був застосовувати тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»). Позивач має право на 75% пільгову знижку плати за користування житлом (квартирна плата), користування комунальними послугами (електроенергією та іншими послугами, які надаються учасникам бойових дій (учасникам АТО) та членам їх сімей, що проживають разом з ними, починаючи з 15 серпня 2016 року.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу КЕВ м. Одеси Міністерства оборони України залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси                               від 22 листопада 2018 року залишено без змін. 
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що на час укладення договору про надання житлово-комунальних послуг                     від 11 грудня 2013 року «, у приміщенні, яке надано для проживання позивачам, були відсутні прилади обліку енергоносіїв, тепла та води. Індивідуальний електролічильник на вході в приміщення, де проживають позивачі, встановлено 13 квітня 2016 року. Протягом періоду з грудня                      2013 року по квітень 2016 року (тобто до встановлення індивідуального електролічильника) за спожиту електроенергію відповідач виставляв рахунки позивачу за загальним розрахунковим засобом обліку за тарифами для населення. Протягом періоду з грудня 2013 року по квітень 2016 року, за відсутності приладів обліку електроенергії при розрахунку спожитих комунальних послуг (з електроенергії) відповідач при виставленні рахунків позивачу повинен був застосовувати тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»). Позивач має право на 75% пільгову знижку плати за користування житлом (квартирна плата), користування комунальними послугами (електроенергією та іншими послугами, які надаються учасникам бойових дій (учасникам АТО) та членам їх сімей, що проживають разом з ними, починаючи з 15 серпня 2016 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У жовтні 2019 року КЕВ м. Одеси подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження                      в указаній справі і витребувано цивільну справу № 522/17114/18                                     із Приморського районного суду м. Одеси.
 
У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що будівля АДРЕСА_2 , де мешкають позивачі, не має статус гуртожитку, оскільки такий статус не зареєстровано у виконавчому органі місцевого органу самоврядування, а підпадає під спеціально пристосовані казарми (виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонд. 
У разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення. 
КЕВ м. Одеса не є прямим постачальником комунальних послуг, а лише посередник (виконавець) між організацією з надання комунальних послуг та мешканцями військового містечка. КЕВ м. Одеса фінансується виключно з державного бюджету України, в залежності від асигнувань з якого здійснюються виплати за цільовим призначенням через Державну казначейську службу України. 
Надання постачальником пільг з оплати спожитої електричної енергії мешканцям може бути вирішено у разі укладання безпосередньо з ними договорів про користування електричною енергією. Але у зв`язку з тим, що саме КЕВ м. Одеса є балансоутримувачем військового містечка та житло надається мешканцям тимчасово, це унеможливлює факт укладання прямих договорів з мешканцями. Таким чином, застосування пільг без їх відшкодування постачальними організаціями заборонено, оскільки це непряме нецільове використання коштів Державного бюджету України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали відзив на касаційну скаргу,                  в якому зазначили, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Вважали висновки судів такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є військовослужбовцем та разом з дружиною – ОСОБА_2 проживає у кімнаті АДРЕСА_3 , загальною площею 34 кв. м, на підставі відповідного службового ордеру. 
 
Позивачі отримують комунальні послуги на підставі договору від 11 грудня 2013 року № 200 «Про надання житлово-комунальних послуг», укладеного між ОСОБА_2 та КЕВ м. Одеса, який є балансоутримувачем зазначеної будівлі (відомчого житла) та виконавцем.
 
Згідно з пунктом 2 вказаного договору КЕВ м. Одеси забезпечує організацію і надає ОСОБА_2 комунальні послуги, а ОСОБА_2 ці послуги сплачує згідно з тарифами та послугами, які вказані в пункті 3 договору, який на даний час              є діючим.
 
У липні 2015 року ОСОБА_1 отримав статус «учасника бойових дій», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 . Відповідно до статей 8, 13 Закону України «Про оборону України», статей 1, 3, 12, і 5 Закону України «Про збройні Сили України» КЕВ м. Одеси є військовою державною структурою (установою), призначеною для квартирно-експлуатаційного забезпечення діяльності військових формувань Збройних Сил України.
 
Відповідно до пунктів 2.1. та 3.1. вказаного договору відповідач, будучи балансоутримувачем, виконавцем та постачальником житлово-комунальних послуг за договором повинен забезпечувати організацію і надання позивачу, як споживачу послуги за тарифами, визначеними договором.
 
За змістом пунктів 4.2, 4.5 договору платежі повинні вноситись споживачем на рахунок відповідача відповідно до діючих на момент оплати тарифів та фактичного об`єму спожитих послуг. Плата за надані послуги з електропостачання та при наявності приладів обліку справляється згідно їх показів. Пунктом 4.6. договору передбачено, що у разі зміни вартості послуг відповідач повідомляє про це споживача.
Судом встановлено, що індивідуальний електролічильник на вході в приміщення, де проживають позивачі, встановлено 13 квітня 2016 року.
 
На час укладання договору тарифи комунальних послуг становили: з утримання будинків та прибудинкової території – 2,5 грн/кв. м; з опалення –6,15 грн/кв. м; з централізованого холодного водопостачання –                                      2,736 грн/куб. м; з водовідведення – 1,728 грн/куб. м; з електропостачання – 0,3648 грн/квт г; з вивезення ТВП – 3,70 грн на одного мешканця.
 
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося відповідачем, протягом періоду з грудня 2013 року по квітень 2016 року (тобто до встановлення індивідуального електролічильника) за спожиту електроенергію відповідач виставляв рахунки позивачу за загальним розрахунковим засобом обліку за тарифами для населення.
 
Відповідно до повідомленням Південного РЕМ публічного акціонерного товариства «ЕК «Одесаобленерго» від 18 квітня 2017 року № 130/03-387, яке постачає електроенергію за договором з відповідачем, при виставленні рахунків за поставлену до військового містечка № НОМЕР_2 електроенергію, застосовуються тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку»), які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга КЕВ м. Одеси задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику», пунктів 9 та 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.
 
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року                         № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства оборони України                                        від 30 листопада 2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. 
 
За змістом пунктів 6.1, 6.2 вказаної Інструкції військовослужбовці офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах Збройних Сил України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення. У разі відсутності приладів обліку енергоносіїв, тепла та води у договорі відображаються норми їх споживання, як для гуртожитку в цьому населеному пункті.
 
Судом встановлено, що ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», яке постачає електроенергію за договором з відповідачем, при виставленні рахунків за поставлену до військового містечка № НОМЕР_2 електроенергію, застосовує тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку»), які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг.
 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що з грудня 2013 року по квітень 2016 року, за відсутності приладів обліку електроенергії при розрахунку спожитих комунальних послуг (з електроенергії) КЕВ м. Одеса при виставленні рахунків ОСОБА_1 повинен був застосовувати тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»). 
 
Відповідно до статті 69 ЖК України пільги по квартирній платі та платі за комунальні послуги встановлюються законодавством. 
 
Згідно з пунктами 4–6 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 має право на 75% пільгову знижку плати за користування житлом (квартирна плата), користування комунальними послугами (електроенергією та іншими послугами, які надаються учасникам бойових дій (учасникам АТО) та членам їх сімей, що проживають разом з ними, починаючи з 15 серпня 2016 року.
 
Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року № 94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі – організації), пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.

Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.
 
Організації в установленому порядку подають фінансовому органу за місцем їх знаходження платіжне доручення на погоджену загальну суму витрат у чотирьох примірниках. Перший примірник доручення підписується керівником або заступником і головним бухгалтером фінансового органу і скріплюється печаткою. Три примірники доручення подаються в установу банку.
 
Четвертий примірник платіжного доручення і розрахунок до нього залишаються у фінансовому органі, який веде облік відшкодування зазначених витрат. Видатки, пов`язані з наданням пільг, відображаються в обліку виконання місцевого бюджету у розділі 207 параграфа 11 «Пільги учасникам війни» Класифікації доходів і видатків державного і місцевих бюджетів».
 
Відповідно до пунктів 6, 7, 8 частини третьої постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»: установлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги, а саме: пункт 6): для користування послугами з електропостачання (до 31 грудня 2017 року)                         в житлових приміщеннях (будинках): (абзац 3) обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води – 150 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково                     30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 270 квт на місяць; (абзац 4): не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів – 120 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 240 квт на місяць; пункт 7): для користування послугами з електропостачання (з 01 січня 2018 року) у житлових приміщеннях (будинках): (абзац 3): обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води –
130 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково                 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 250 квт на місяць; (абзац 4): не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів –100 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як                    220 квт на місяць; пункт 8): користування послугами з вивезення твердих побутових відходів – 0,4167 куб. м на одну особу на місяць; рідких побутових відходів 0.6 куб. м на одну особу на місяць.
 
Пунктами 2.1. та 3.1. договору про надання житлово-комунальних послуг                    від 11 грудня 2013 року, укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 , відповідач, як виконавець та постачальник житлово-комунальних послуг за договором, забезпечує організацію і надає споживачу та членам його сім`ї послуги за тарифами, визначеними договором.
 
Відповідно до вимог Бюджетного кодексу України витрати на пільгове зниження плати за житлово-комунальні послуги, на яке згідно із законодавством України мають право військовослужбовці та члени їх сімей, пенсіонери з числа військовослужбовців, до яких відноситься ОСОБА_2 , здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ, якою є відповідач.
 
Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що при фактичному обладнанні житлового приміщення та будинку стаціонарними електроплитами для визначення пільгової норми споживання електроенергії відповідно до статей 5 та 9 Закону України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», слід застосовувати вимоги абзацу 3 підпункту 6 пункту 3 та абзацу 3 підпункту 7 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409.
 
Відтак, правильними є висновки судів про те, що позивач має право на отримання 75% пільгової знижки по квартирній платі та спожитим житлово-комунальним послугам відповідно до вимог законодавства. 
 
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судами першої та апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України залишити без задоволення.
 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада                         2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                            О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара