ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року                                                                                   Справа № 640/115/20
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді:                      Епель О.В., 
суддів:                                              Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Офісу Генерального прокурора

про                     визнання протиправними та скасування наказу, 
поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач), в якому просив:
1) визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України № 1416ц від 12.11.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління внутрішнього аудиту та контролю Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;
2) поновити ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора (Генеральній прокуратурі Україні) на посаду, яка є рівнозначною тій, яку ОСОБА_1 обіймав до звільнення;
3) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на посаді. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 січня 2020 року було відкрито провадження в цій справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (із змінами).
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідач - Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У своїй скарзі відповідач зазначає, що в разі визнання законодавчої норми неконституційною вона втрачає чинність з моменту прийняття відповідного рішення Конституційного Суду України, тому підстави для зупинення провадження в цій справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20), на переконання відповідача, відсутні.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження в цій справі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 та від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами, встановлено строк для подання відзиву на них та призначено судовий розгляд справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.
Нормативно-правове обґрунтування.
Так, відповідно до статті 3 КАС України  провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У частині другій статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, правовою підставою для зупинення провадження в адміністративній справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є наявність об`єктивної неможливості її розгляду до ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що предметом судового розгляду в цій справі є наказ Генеральної прокуратури України № 1416ц від 12.11.2019 про звільнення позивача із займаної посади та наявність відповідних підстав для його поновлення на роботі і стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Разом з тим, розгляд та вирішення таких позовних вимог є можливим незалежно від прийняття рішення Конституційним Судом України у справі №  3/116(20), а отже у цьому випадку відсутні правові підстави, прямо передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, для зупинення провадження у цій адміністративній справі до вирішення КС України вказаної справи.
Крім того, до правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення законодавства, які були чинними та діяли на час виникнення спірних правовідносин.
Тому, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі №  3/116(20) за поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (із змінами) на спірні правовідносини не вплине.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в ухвалі від 12.08.2019 у справі № 808/8400/15.
Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції.
Надаючи оцінку всім доводам апелянтів, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо зупинення провадження в цій справі та порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, апеляційна скарга Офісу Генерального прокурора підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року - скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 24 листопада 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: