УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

09 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 826/9026/17
адміністративне провадження № К/9901/29022/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року (суддя Костенко Д.А.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року (колегія у складі суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О., Кобаля М.І.)
у справі № 826/9026/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Савельєвої Анни Миколаївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії. 

УСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Савельєвої Анни Миколаївни (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), 
у якому просив:
-          визнати протиправною відмову Уповноваженої особи щодо не включення його до повного переліку вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
-          зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо  нього як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
-          зобов`язати Фонд включити дані відносно позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, відповідно до наданої Уповноваженою особою додаткової інформації стосовно збільшення кількості вкладників, якими необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Камбіо» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, позов задоволено частково; зобов`язано Фонд внести зміни і доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про збільшення ОСОБА_1 розрахункової суми та суми до виплати на 160 012,16 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
29.10.2020 Фонд подав касаційну скаргу, що 02.11.2020 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Крім того, клопоче поновити строк на касаційне оскарження, відстрочити Фонду сплату судового збору за подання касаційної скарги та зупинити дію оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного розгляду. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій застосували ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» без урахування висновку щодо застосування зазначеної норми права, викладеного у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 911/954/16, від 04.06.2018 у справі № 598/1704/16-ц. Крім того, зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для Фонду. Зазначає, що кошти на рахунок позивача надійшли переказом від іншого клієнта банку - ТОВ «Донтем», для отримання переваги у можливості отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду поза порядком та черговістю, встановленою ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому такий переказ коштів є нікчемним з підстав, встановлених ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону. 
Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Предметом спору у даній справі є оскарження дій Фонду щодо не включення позивача до переліку вкладників банку після початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку. 
За предметом позову ця справа належить до категорії справ незначної складності, тому суд першої інстанції обґрунтовано її розглянув відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Разом з тим, у касаційній скарзі Фонд жодним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами норм матеріального та процесуального права, не визначає проблемне питання, відповідь на яке потребувала б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів подібних правовідносин.
Зважаючи на те, що доводи касаційної скарги не містять обставин, передбачених у ч. 5 ст. 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності, Суд вважає, що касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,- 

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 826/9026/17.
2.          Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб