ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року                                                                                  Справа № 906/621/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи:
позивач 1:            не з`явився;
позивач 2:            не з`явився;
відповідач:           Кашпур В,М.;
третьої особи:      Кальян О.В.;
прокуратура:        Безпалов А.В.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Відповідача-ТДВ «Житомирське обласне сільськогос-подарсько-рибоводне підприємство» та Заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2019, повний текст якого складено 09.12.2019, у справі №906/621/19 (суддя Тимошенко О.М.) 

за позовом Керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 
1. Житомирської обласної державної адміністрації м.Житомир 
2. Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 
      м.Житомир 
до                 Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне 
сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» смт.Ружин Житомирської
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача – 
Державне підприємство «Укрриба» м.Київ
про припинення права постійного користування земельною ділянкою, 
      скасування державного акту на право постійного користування землею та
      зобов`язання повернути земельну ділянку,-

У червні 2019 року керівник Бердичівської місцевої прокуратури (надалі в тексті – Прокурор) звернувся з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Жито-мирській області (надалі в тексті – Управління) та Житомирської обласної державної адміністрації (надалі в тексті – Адміністрація) до Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське об-ласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» (надалі в тексті – Товарситво) про припинен-ня Товариством права постійного користування земельною ділянкою водного фонду загальною площею 65,7 га межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, який виданий 24.05.1996 та земельною ділянкою загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, який виданий 24.05.1996, розташовані на території Вчорайшенської сільської ради Ру-жинського району Житомирської області; скасування державних актів на право постійного корис-тування землею серії ЖТ 05-09 №000043, виданий 24.05.1996 та ІІ-ЖТ №000272, виданий 24.05. 1996 Житомирському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству; скасування записів про реєстрацію Державного акту на право простійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та Державного акту на право простійного користування землею серії ІІ-ЖТ №000272, заре-єстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного користування зем-лею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №44; зобов`язання Товариство повернути Житомирській обласній державній адміністрації земельні ділянки водного фонду шля-хом складання акту прийому-передачі.(т.1, арк.справи 3-23).
Рішенням господарського суду Житомирської області від 02.12.2019 позов задоволено част-ково. Вирішено ТДВ «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» по-вернути Житомирській обласній державній адміністрації земельні ділянки водного фонду: загаль-ною площею 65,7 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, який виданий 24.05.1996 та загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, виданому 24.05.1996, які розташовані на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області. Відмовлено у позові в частині вимог про припинення права корис-тування, про скасування державних актів, про скасування записів про реєстрацію.(т.2, арк.справи 60-65).
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Прокурор та Товариство подали скарги до Пів-нічно-західного апеляційного господарського суду. 
Прокурор просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 02.12. 2019 у справі №906/621/19 в частині відмови в позові в частині вимог про припинення права ко-ристування, про скасування державних актів та про скасування запису про реєстрацію і прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.(т.2, арк.справи 93-98).
Обґрунтовуючи свою скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального пра-ва. На думку Скаржника, суд не взяв до уваги, що ні СВАТ «Житомиррибгосп», ні ТзДВ «Житомир-рибгосп» не є підприємствами державної або комунальної власності, отже не відповідають вста-новленим ст.92 ЗК України вимогам, тому постійне користування земельною ділянкою є неможли-вим в силу прямої вказівки закону. Відповідач може набути земельну ділянку у користування на умовах оренди і має переважне право на належне оформлення правовідносин з власником землі. Однак, Відповідачем не надано доказів звернення до уповноважених органів щодо оформлення права на землю відповідно до чинного законодавства. Тим часом, спірні земельні ділянки пере-бувають у фактичному користуванні Відповідача, хоч останній не є підприємством державної або комунальної власності, а тому на нього не поширюється дія статті 92 ЗК України щодо права пос-тійного користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог Прокурора щодо припинення права постійного корис-тування спірними земельними ділянками, яке здійснюється на підставі державних актів на право постійного користування землею серіями ЖТ 05-09№000043, ІІ-ЖТ №000272, виданих 24.05.1996 Житомирському обласному державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підпри-ємству. Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділян-ку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету мініс-трів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Враховуючи припинення діяльності Житомирського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства вищевказані державні акти на право постійного користування земельними ділянками підлягають скасуванню. Судом першої інстанції не враховано, що саме скасування державних актів на право постійного користу-вання землею є наслідком припинення права постійного користування земельною ділянкою. Врахо-вуючи, що вимоги про скасування запису про реєстрацію державних актів серіями ЖТ 05-09 №000043, ІІ-ЖТ №000272, виданих 24.05.1996 Житомирському обласному державному виробни-чому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею є похідними від скасування Державних актів на право постійного користування землею тому така вимога також підлягає задоволенню.
Товариство у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у поверненні земельних ділянок.(т.2, арк.справи 71-82).
Обґрунтовуючи скаргу Товариство зауважує, що об`єкти водного фонду і не повинні були передаватись до статутного капіталу чи у власність СВАТ «Житомиррибгосп», оскільки відповідно до ст.108 ЦК України СВАТ «Житомиррибгосп», а в подальшому і Відповідач здійснювали корис-тування такими земельними ділянками на підставі відповідних державних актів. У наказі Регіо-нального відділення ФДМУ по Житомирській області №70-ВАТ від 30.07.1999 відсутня інформа-ція про припинення Житомирського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства. СВАТ «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підпри-ємство» засноване шляхом перетворення. Відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків СВАТ «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство». При цьому, відпо-відно до статті 108 ЦК України, у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи. Таким чином, відповідно до ст.108 ЦК України та п.6 Порядку, з моменту державної реєстрації СВАТ «Житомиррибгосп» та ТзДВ «Житомиррибгосп» стали правонаступниками прав і обов`язків Житомирського обласного держав-ного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, в т.ч. й в частині права корис-тування земельною ділянкою водного фонду згідно державного акту на право постійного користу-вання землею. Крім того, в порушення ст.1311 Конституції України, в рішенні не зазначено в чому полягає виключність звернення прокуратури в інтересах держави до суду із позовом, а також жодних причин неможливості здійснення позивачами, які є самостійними юридичними особами з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів в судовому порядку.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 та від 10.02. 2020 відкрито провадження у справі №906/655/19 за апеляційними скаргами Прокурора та Відпові-дача, а також вирішено розглядати скарги в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк. справи 116, 172).
Крім того, ухвалою від 18.02.2020 зупинено провадження у даній справі №906/621/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18.(т.2, арк.справи 201-202).
Ухвалою від 03.08.2020 поновлено провадження та призначено справу до розгляду на 10.09. 2020.(т.2, арк.справи 207).
Ухвалами від 10.09.2020 та 15.09.2020 розгляд справи відкладався.(т.2, арк.справи 223, 227). 
Ухвалою від 21.09.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача – Державне підприємство «Укрриба» та відкладено розгляд справи на 12.10.2020.(т.3, арк.справи 24-350.
За час апеляційного провадження до суду надійшли:
- 11.02.2020 на адресу суду надійшов відзив Прокурора, у якому він підтримує свою апе-ляційну скаргу та заперечує проти задоволення апеляційної скарги Товариства.(т.2, арк.справи 137-144).
- 17.02.2020 Товариство подало клопотання про долучення до матеріалів справи Науково-експертного висновку щодо права користування земельними ділянками водного фонду згідно дер-жавних актів на право постійного користування землею від 10.02.2020.(т.2, арк.справи 179-193).
- 21.09.2020 надійшли пояснення Товариства з посиланням на судову практику.(т.2, арк. справи 230-232; т.3, арк.справи 1-2).
- 21.09.2020 надійшло клопотання Відповідача про долучення до матеріалів справи дого-вору оренди нерухомого майна – гідроспоруд, акт приймання-передачі нерухомого майна, перелік гідротехнічних споруд, які передано в оренду Товариству; додаткової угоди до договору оренди; інвентаризаційного опису основних засобів – гідротехнічних споруд.(т.3, арк.справи 16-31).
- 05.10.2020 від Прокурора надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги з додатками. (т.3, арк.справи 38-41).
- 08.10.2020 на електронну адресу суду та 12.10.2020 поштою від Третьої особи надійшов відзив, у яких Державне підприємство висловило свою позицію щодо рішення та апеляційних скарг. (т.3, арк.справи 55-58, 89-91).
В усіх судових засіданнях апеляційної інстанції Прокурор підтримав свою апеляційну скар-гу та заперечив проти задоволення скарги Відповідача. В свою чергу представник останнього запе-речив проти задоволення скарги Прокурора і підтримав свою скаргу в повному обсязі. Предс-тавник Третьої особи надав свої пояснення щодо апеляційних скарг.

Інші учасники справи не забезпечили явки своїх уповноважених представників у призначе-не на 12.10.2020 судове засідання, однак присутність представників сторін не визнавалась обов`яз-ковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням сесії Ружинської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1996 року в постійне користування Житомирському державному вироб-ничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству передано земельні ділянки водного фон-ду для вирощування товарної риби на промисловій основі, що розташовані на території Ружинсь-кого району, а саме: 
- площею 65,7 га на території Вчорайшенської сільської ради, про що видано Державний акт на право постійного користування серія ЖТ 05-09 №000043, зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 від 24.05.1996.(т.1, арк.справи 96-98). 
- площею 62,8 га на території Малонизгорецької сільської ради, про що видано Державний акт на право постійного користування серія II-ЖТ №000272, зареєстрований в Книзі записів (реєс-трації) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської район-ної ради народних депутатів за №44 від 24.05.1996.(т.1, арк.справи 99-101).
Матеріали справи свідчать, що 15.02.1996 наказом Регіонального відділення Фонду держав-ного майна України по Житомирській області №32-ДП прийнято рішення про приватизацію Жито-мирського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства. (т.1, арк.справи 64).
Відповідно до Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі», Закону України «Про приватизацію державного майна» і наказу Регіонального відді-лення Фонду державного майна України по Житомирській області №70-ВАТ від 30.07.1999, під час проведення приватизації на базі Державного підприємства «Житомирське обласне державне виробниче сільськогосподарське-рибоводне підприємство» створено СВАТ «Житомирське обласне сільськогосподарське-рибоводне підприємство».(т.1, арк.справи 58, 77-79).
Згідно Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Житомирського обласного дер-жавного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства від 30.03.1999, до статут-ного капіталу СВАТ «Житомирське обласне сільськогосподарське-рибоводне підприємство» (далі СВАТ «Житомиррибгосп») не увійшло державне майно – об`єкти, які не підлягають приватизації, зокрема ставки та гідротехнічні споруди, що підтверджується Актом оцінки цілісного майнового комплексу, затвердженого заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Житомир-ській області від 30.03.1999 та Планом приватизації Житомирського обласного державного вироб-ничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, затвердженого заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 28.11.1999.(т.1, арк.справи 40-44, 45-51).
Згідно інформації Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 20.06.2000 №1568 до переліку нерухомого майна, що передано у власність СВАТ «Житомиррибгосп», не ввійшли земельні ділянки, водні об`єкти (ставки) та гідротехнічні споруди.(т.1, арк.справи 56-57).
Наказом Регіонального відділення фонду державного майна України по Житомирській об-ласті від 15.05.2003 №289 завершено процес приватизації СВАТ «Житомиррибгосп».(т.1, арк. спра-ви 35).
СВАТ «Житомиррибгосп» згідно даних Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано 30.07.1999 на підставі розпо-рядження голови Ружинської районної державної адміністрації №283 від 30.07.1999.(т.1, арк.спра-ви 74, 147).
За змістом п.1.1, п.3.3 статуту – СВАТ «Житомиррибгосп» створене шляхом перетворення Житомирського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-водного підприємства та є його правонаступником.(т.1, арк.справи 147, 74).
СВАТ «Житомиррибгосп» з 23.01.2012 реорганізовано шляхом перетворення в Товариство з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарське-рибоводне підпри-ємство».(т.1, арк.справи 81). 
За інформацією Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 31.05.2019 №03/1347, 30.07.1999 Житомирське обласне державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство було припинене.(т.1, арк.справи 37-38).
Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – у статутному капіталі ТзДВ «Житомиррибгосп» від-сутня частка держави.(т.1, арк.справи 146-147).
Бердичівське управління ГУ ДФС у Житомирській області повідомило що згідно бази даних за кодом ЄДРПОУ 00476843 рахується СВАТ «Житомиррибгосп» та його правонаступником є ТзДВ «Житомиррибгосп».(т.1, арк.справи 118).
Вважаючи, що ТзДВ «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємст-во» незаконно використовує час спірні земельні ділянки водного фонду площею 65,7га та 62,8 га чим порушено права держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Прокурор звернувся до Адміністрації із запитом від 13.03.2019 та Держгеокадастру 11.06.2019, у відповідь на який листом від 06.05.2019 Адміністрація повідомила, що Товариству запропоновано укласти дого-вір оренди, Держгеокадастр зазначив про відсутність інформація щодо заходів державного контро-лю по спірних земельних ділянках.(т.1, арк.справи 119-121, 122, 123-125, 126).
Враховуючи бездіяльність Житомирської обласної державної адміністрації щодо звернення до суду за захистом свого порушеного права, Прокурор виявив намір звернутись до суду та на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» – направив 19.06.2019 повідомлення про звернення із позовом до суду.(т.1, арк.справи 127-131, 132-136).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з огляду на наступне:
Предметом даної справи є негаторний позов.
Суб`єктами права власності на землю, згідно зі ст.80 Земельного кодексу (надалі в тексті – ЗК України), є громадяни та юридичні особи – на землі приватної власності, територіальні грома-ди, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, – на землі комунальної власності, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, – на землі державної власності.
Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, набуття права власності та права користування земе-льними ділянками із земель державної або комунальної власності відбувається за рішенням орга-нів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно з ст.83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населе-них пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. 
Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти – юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі та правоприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а також не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав та обов`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юри-дичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припи-нення земельних відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України). 
Розглядаючи вимогу Прокурора про припинення Товариством права постійного користу-вання земельною ділянкою водного фонду загальною площею 65,7 га межі якої визначені в Дер-жавному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, виданому 24.05. 1996 та земельною ділянкою загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, виданому 24.05.1996, які розташо-вані на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області – колегія суддів зауважує наступне.
Згідно інформації Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 31.05.2019 №03/1347 –Житомирське обласне державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підпри-ємство припинене 30.07.1999 в результаті реорганізації (шляхом перетворення) у СВАТ «Житомир-рибгосп».(т.1, арк.справи 37-38).
Відповідач в апеляційній скарзі зауважує, що з моменту державної реєстрації СВАТ «Жито-миррибгосп» у відповідності до ст.108 ЦК України та в подальшому ТДВ «Житомиррибгосп» є правонаступниками прав і обов`язків Житомирського обласного державного виробничого сіль-ськогосподарсько-рибоводного підприємства, в тому числі і в частині права користування земель-ною ділянкою водного фонду згідно Державних актів на право постійного користування землею.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів ст.37 Цивільного кодексу УРСР та ч.ч. 1, 2 ст.34 Закону України «Про підприємства в Україні» (в редакції чинній на момент припинення державного підприємства) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юри-дичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день під-писання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорга-нізацію.
Відповідно до статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реоргані-зації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.
Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетво-рення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юри-дичної особи.(ст.108 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.7 ЗК України (в редакції чинній на час видачі та реєстрації державного акту) визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим; постійним виз-нається землекористування без заздалегідь установленого строку.
Право постійного користування земельною ділянкою – це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.(ст.92 ЗК України (в чинній редакції).
Отже право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи кому-нальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначен-ням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Аналогічна норма міститься і у ст.27 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990 №561-XII), коли право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі, зокрема, припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства.
Враховуючи норми ст.37 ЦК УРСР, ст.34 Закону України «Про підприємства в Україні», ст.ст.104, 108 ЦК України, ст.27 Земельного кодексу України (в ред.Закону від 18.12.1990), ст.141 ЗК України (в чинній редакції), колегія суддів дійшла висновку, що припинення права користування земельною ділянкою з підстав припинення юридичної особи відбувається у випадку, коли припи-нення виключає повне правонаступництво, тобто коли відбувається припинення особи без право-наступництва на певні майнові права (майно), то у такому випадку виникають підстави для припи-нення права користування земельною ділянкою згідно норм земельного законодавства. 
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу регіонального від-ділення Фонду державного майна України по Житомирській області №70-ВАТ від 30.07.1999 акціо-нерному товариству передано цілісний майновий комплекс Житомирського обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства вартістю 16 502 015 грн.
Згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Житомирського обласного дер-жавного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства від 30.03.1999, до статутно-го капіталу СВАТ «Житомиррибгосп» не увійшло державне майно, зокрема ставки та гідротех-нічні споруди, що також підтверджується планом приватизації Житомирського обласного держав-ного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства, затвердженого заступником начальника регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 28.07.1999 (т.1, арк. справи 40-44, 45-51).
Окрім того, як вбачається з плану приватизації Житомирського обласного державного вироб-ничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства в ньому наведено чіткий перелік майна, що підлягає приватизації та його загальну вартість, при цьому майнові права на спірну земельну ділянку у вказаному переліку не зазначені.(т.1, арк.справи 45-51)
Як вбачається з інформації Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області від 30.06.2000 №1568 у переліку нерухомого майна, яке передано у власність СВАТ «Житомиррибгосп» відсутні спірні земельні ділянки.(т.1, арк.справи 56-57).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що СВАТ «Житомиррибгосп» став правонаступником державного підприємства виключно в частині майна та майнових прав відпо-відно до Плану приватизації Житомирського обласного державного виробничого сільськогоспо-дарсько-рибоводного підприємства, а тому право постійного користування на спірні земельні ді-лянки в порядку правонаступництва не перейшло ні до СВАТ «Житомиррибгосп», ні в подаль-шому до ТДВ «Житомиррибгосп».
Враховуючи наведене, а також приписи ст.27 Земельного кодексу України (в редакції від 18.12.1990), ст.141 Земельного кодексу України (в чинній редакції) – колегія суддів дійшла виснов-ку, що з припиненням діяльності Житомирського обласного державного виробничого сільсько-господарсько-рибоводного підприємства – припинилось і його право постійного користування спір-ними земельними ділянками. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховної Суду від 31.10.2018 у справі № 916/1776/17.
З матеріалів справи вбачається, що наказом Регіонального відділення фонду державного майна України по Житомирській області від 15.05.2003 №289 процес приватизації СВАТ «Жито-миррибгосп» завершено.(т.1, арк.справи 35) .
23.01.2012 здійснено державну реєстрацію ТДВ «Житомиррибгосп». Відповідно до п.1.1 Статуту ТДВ «Житомиррибгосп» – товариство створене у формі товариства з додатковою відпові-дальністю шляхом перетворення СВАТ «Житомиррибгосп» та є правонаступником всіх прав та обов`язків СВАТ «Житомиррибгосп».(т.1, арк.справи 137-138).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з моменту припинення функціонування Житомирського обласного державного виробничого сіль-ськогосподарсько-рибоводного підприємства, припинено право користування на вищевказані земе-льні ділянки водного фонду, що розташовані на території Вчорайшенської сільської ради у Ружин-ському районі. Відповідна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду від 14.12.2016 у справі №911/109/16, постанові Верховного суду від 31.10.2018 у справі №916/1776/17.
Оскільки перетворення Житомирського обласного державного виробничого сільськогоспо-дарсько-рибоводного підприємства є юридичним фактом для припинення у нього права постійного користування земельною ділянкою (відповідна правова позиція Верховного Суду України викла-далася в постанові від 21.01.2002, справа №6/24-1/87) у Відповідача не виникло права постійного користування вказаними земельними ділянками згідно Державних актів серії ЖТ 05-09№000043 та серії II-ЖТ №000272, а тому неможливо припинити право, яке на даний час не виникло та не існує, у зв`язку з чим вимоги Прокурора про припинення прав постійного користування земельними ділянками ТДВ «Житомиррибгосп» не підлягають задоволенню.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про припинення Товариством права постійного користування земельною ділянкою водного фонду зага-льною площею 65,7 га межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, який виданий 24.05.1996 та земельною ділянкою загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, який виданий 24.05.1996, розташовані на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області належить залишити без змін, а апеляційну скаргу Прокурора в цій частині – без задоволення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державних актів на право постійного користування землею серії ЖТ 05-09 №000043, виданий 24.05.1996 та ІІ-ЖТ №000272, виданий 24.05.1996 Житомирському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству; скасування записів про реєстра-цію Державного акту на право простійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043, заре-єстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та Державного акту на право простійного користування землею серії ІІ-ЖТ №000272, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №44, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету мініст-рів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного корис-тування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного корис-тування.
Враховуючи, що Державні акти серії ЖТ 05-09 №000043 та ІІ-ЖТ №000272 від 24.05.1996 були видані Житомирському обласному державному виробничому сільськогосподарсько-рибовод-ному підприємству, яке припинилось 30.07.1999 – вказані Державні акти підлягають скасуванню. (т.1, арк.справи 96-101)
При цьому, вимога про скасування записів про реєстрацію Державного акту на право пос-тійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043, зареєстрованого в Книзі записів (реєстра-ції) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та Державного акту на право простійного користування землею серії ІІ-ЖТ №000272, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №44 – є похідною вимогою від вимоги про скасування самих державних актів і тому також підля-гає задоволенню.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову та апеля-ційної скарги Прокурора в цій частині, що зумовлює скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні Державних актів на право постійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043 та ІІ-ЖТ №000272, виданих 24.05.1996 Житомирському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству та в частині відмови у скасуванні записів про реєстрацію Державних актів на право постійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043 ІІ-ЖТ №000272, зареєстрованих в Книзі записів (реєстрації) Державних актів па право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та №44 відповідно.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» поверну-ти Житомирській обласній державній адміністрації земельну ділянку водного фонду загальною площею 65,7 га межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, який виданий 24.05.1996 та земельну ділянку загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, який виданий 24.05.1996, розташовані на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області. 
Матеріалами справи стверджено, що гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, які в процесі приватизації не увійшли до статутного капіталу СВАТ «Житомиррибгосп», відповідно до спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного май-на України від 06.05.2003 №126/752 – передані до сфери управління Міністерства аграрної політи-ки України.(т.1, арк.справи 35).
Надалі, згідно наказу Державного департаменту рибного господарства Мінагрополітики України від 06.06.2003 №129, вказані гідротехнічні споруди передано на баланс Державному під-приємству «Укрриба», що стверджується актом приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду господарського товариства СВАТ «Житомирське обласне сільсько-гоподарсько-рибоводне підприємство» від 22.08.2003 з додатком.(т.1, арк.справи 60-63).
31.12.2003, з урахуванням додаткової угоди від 22.10.2010, ДП «Укрриба»-орендодавець та СВАТ «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство»-орендар уклали договір оренди нерухомого майна, відповідно до п.11.1 якого договір діє до 31 грудня 2023 року. (т.3, арк.справи 17-22, 28).
На підставі Договору за актом приймання-передачі, орендодавець передав, а орендар прий-няв державне нерухоме майно в оренду в кількості 94 гідротехнічні споруди, що знаходяться за адресою: Житомирська область, Ружинський, Коростецький, Овруцький, Дзержинський, Радо-мишльський, Попільняньський райони, зокрема, і гідроспоруди, нагульні стави, зимувальні стави, стави-питомники.(т.3, арк.справи 23-27).
За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про аквакультуру», гідротехнічні споруди рибогоспо-дарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) – об`єкти нерухомого майна (земляні греб-лі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистро-токи, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспор-тування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.
Відповідно до ст.1 Водного кодексу України, водний об`єкт – природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водо-сховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт); ставок – штучно створена водойма міст-кістю не більше 1 млн. кубічних метрів;
Таким чином, Державним підприємством «Укрриба» фактично було передано Товариству у даній справі в оренду за договором від 21.12.2003 гідроспоруди та ставки, що в розумінні ст.1 Водного кодексу України є водними об`єктами. 
Надання в оренду водних об`єктів регулюється статтею 14 Закону України «Про аквакуль-туру», відповідно до ч.1 ст.14 якого, рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.
Водні об`єкти, відповідно до ст.51 Водного кодексу України, надаються у користування за договором оренди земель водного фонду у комплексі із земельною ділянкою. 
Відповідно до ст.4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зай-няті, зокрема, водними об`єктами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.
З урахуванням ст.ст.1, 14 Закону України «Про аквакультуру», ст.ст.1, 4, 51 Водного кодексу України – колегія суддів дійшла висновку, що гідротехнічні споруди та водні об`єкти (зокрема ставки) нерозривно пов`язані землями водного фонду, на яких такі об`єкти розташовані, викорис-тання гідротехнічних споруд та водних об`єктів неможливе без використання земельної ділянки під ними. 
Позаяк укладений з Третьою особою договір оренди чинний до 2023 року і Відповідач пра-вомірно користується гідротехнічними спорудами – позовна вимога Прокурора про повернення Житомирській обласній державній адміністрації земельних ділянок водного фонду, на яких роз-ташовані гідроспоруди, на переконання колегії суддів – не підлягає задоволенню. Проте, вище-зазначені обставини не було враховано судом першої інстанції, тому апеляційна скарга Відпові-дача обґрунтована і підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову належить скасувати.

Крім того, колегія суддів не вбачає впливу на дотримання принципу рівності сторін через участь прокурора у даній справі з огляду на наступне. 
Колегія суддів зауважує, що за наслідками розгляду справи №912/23/85/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 вирішила виключну правову проблема щодо таких пи-тань: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо прос-того посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов`язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж дос-татньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.
У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що відповідно до час-тини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здій-нює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повнова-ження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому стат-тею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагу-вати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фак-тів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого пору-шення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів дер-жави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке не законно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компе-тентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отри-мання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є дос-татнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення про-курора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підста-вою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскар-ження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Матеріалами справи стверджено, що Прокурор звернувся до Адміністрації із запитом від 13.03.2019 та Держгеокадастру 11.06.2019, у відповідь на який Адміністрація звазлистом від 06.05. 2019, що Товариству запропоновано укласти договір оренди, Держгеокадастр повідомила наголо-сив, що у нього відсутня інформація щодо заходів державного контролю по спірних земельних ділянках.(т.1, арк.справи 119-121, 122. 123-125, 126).
Враховуючи бездіяльність Житомирської обласної державної адміністрації щодо звернення до суду за захистом свого порушеного права, Прокурор виявив намір звернутись до суду та на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» направив 19.06.2019 повідомлення про звернення із позовом до суду.(т.1, арк.справи 127-131, 132-136).

Крім того, відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в об-ласті, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 25.20.2016 №1391/29521, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Відповідно до покладених на нього завдань, Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законо-давством, на території України (пп.13 п.4 Положення про ГУ Держгеокадастру).
Натомість, у даній справі розглядається спір про право користування земельною ділянкою, що відповідно до ст. 4 Водного кодексу України належить до земель водного фонду.
Враховуючи, що ГУ Держгеокадастру у Житомирській області не наділене повноваженнями з розпорядження землями водного фонду, у нього не виникло право на звернення до суду із даним позовом, тому у спірних правовідносинах ГУ Держгеокадастр у Житомирській області не набуло статусу позивача. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Житомирській області за результатами вирі-шення даного спору не набуває майнових прав чи майна, а звернення прокурора з позовом до суду в інтересах вказаного органу в даній справі не впливає на права чи обов`язки інших учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції з наведених підстав скасуванню чи зміні не підлягає. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду України в постанові від 21.03.2019 року у справі №912/898/ 18.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає також про сплив строку позовної давності.
Згідно із вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності почи-нається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід з`ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі – суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
При цьому, початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Так, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, коли судом на підставі досліджених доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без по-важних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давнос-ті поважними, порушене право підлягає захисту.
Разом з тим, наведений у статті 268 ЦК України перелік вимог, на які позовна давність не поширюється не є невичерпним. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.
Матеріалами справи стверджено, що на момент розгляду даного негаторного позову гос-подарськими судами, порушення прав власника земельної ділянки, яким є Держава – триває. Відтак, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.  

Колегія суддів вважає, що розглянуто всі доводи та вимоги апеляційних скарг. 
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для часткового задоволення апеляційних скарг та часткового скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були дове-деними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Крім того, з огляду задоволення апеляційної скарги Відповідача та часткове задоволення скарги Прокурора, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати підлягають перерозподілу. Так, з Прокуратури Житомирської області на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» належить стягнути 5 763 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а з Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» на ко-ристь Прокуратури Житомирської області належить стягнути 7684 грн. витрат зі сплати судового збору та 11 526 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284, 287 Господарського процесуа-льного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд  –

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області на рішення господарсь-кого суду Житомирської області від 02.12.2019 у справі №906/621/19 задоволити частково.
2. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» на рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2019 у справі №906/621/19 задоволити.
3. Скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2019 у справі №906/621/19 в частині відмови у скасуванні державних актів на право постійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043, виданого 24.05.1996 та ІІ-ЖТ №000272, виданого 24.05.1996 Житомирському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству та в частині відмови у скасуванні записів про реєстрацію Державного акту на право постійного корис-тування землею серії ЖТ 05-09№000043, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та Державного акту на право простійного користування землею серії ІІ-ЖТ №000272, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного корис-тування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №44.
4. Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
5. Скасувати державні акти на право постійного користування землею: серії ЖТ 05-09 №000043, виданий 24.05.1996 та ІІ-ЖТ №000272, виданий 24.05.1996 Житомирському державному виробничому сільськогосподарсько-рибоводному підприємству.
6. Скасувати записи про реєстрацію Державного акту на право простійного користування землею серії ЖТ 05-09№000043, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №43 та Державного акту на право простійного користування землею серії ІІ-ЖТ №000272, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів па право постійного користування землею на території Ружинської районної ради народних депутатів за №44.
7. Скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2019 у справі №906/621/19 в частині зобов`язання Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» повернути Житомирській обласній дер-жавній адміністрації земельну ділянку водного фонду загальною площею 65,7 га межі якої визна-чені в Державному акті на право постійного користування землею серія ЖТ05-09 №000043, вида-ному 24.05.1996 та земельну ділянку загальною площею 62,8 га, межі якої визначені в Державному акті на право постійного користування землею серія ІІ-ЖТ №000272, виданому 24.05.1996, які розташовані на території Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської об-ласті.
8. Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
9. В решті рішення господарського суду Житомирської області від 02.12.2019 у справі №906/621/19 залишити без змін.
10. Стягнути з Прокуратури Житомирської області (10014 м.Житомир, вул.Леха Качинсь-кого,2; код ЄРДПОУ 02909950) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Жито-мирське обласне сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» (13600, Житомирська область, смт.Ружин, вул.Київська,60; код 00476843) 5 763 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
11. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирське обласне сільсь-когосподарсько-рибоводне підприємство» (13600, Житомирська область, смт.Ружин, вул.Київсь-ка,60; код 00476843) на користь Прокуратури Житомирської області (10014 м.Житомир, вул.Леха Качинського,2; код ЄРДПОУ 02909950) 7684 грн. витрат зі сплати судового збору та 11 526 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
12. Надати місцевому господарському суду доручення про видачу відповідного наказу.
13. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
14. Матеріали справи №906/621/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Мельник О.В.  

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.