Справа № 163/2451/20  Провадження №33/802/819/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.6 ст. 481 МК України	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2020 року                                                                 місто Луцьк
       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Пікалюка М.С., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Єланського О.Г. (в режимі відеоконференцзвязку), розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 щодо ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В
       Даною постановою судді  ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.
       Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_2 визнано в тому, що він 01.08.2018 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль "Форд", польський номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 01.08.2019 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 07.08.2020 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України .
       У поданій апеляційній скарзі захисник просить постанову судді щодо свого клієнта скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, оскільки її висновки не відповідають фактичним обставинам справи. 
       Посилається на порушення судом права на захист ОСОБА_2 , який є громадянином Польщі, адже останньому митницею не було залучено перекладача, а суд не звернувши уваги на таке процесуальне порушення прав провів розгляд матеріалів, визнавши винним дану особу, при тому судове засідання відбулось за відсутності ОСОБА_2 , що на думку захисника, є безумовною підставою для скасування постанови суду.
       Крім того, стверджує, що належні і допустимі докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, в матеріалах справи відсутні. 
       Адвокат просить взяти до уваги те, що причиною невиконання свого зобов`язання клієнтом про вивезення автомобіля стала його поломка.
       Крім того, звертає увагу, що санкція ст. 481 МК України, починаючи з 19.06.2015 змінювалась, мала інші частини. Оскільки ч.6 ст. 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більш ніж на 30 днів, а також втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, то дана норма не має зворотної дії в часі. Беручи до уваги те, що ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019, ОСОБА_2 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.
       Перевіривши матеріали справи, заслухавши адвоката Єланського О.Г., який підтримував свою апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, представника митниці Пікалюка М.С., який заперечував доводи апеляційної скарги та просив залишити постанову судді без зміни, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з таких підстав.
       Так, ОСОБА_2 і його представник не були присутніми під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 в суді першої інстанції, даних про отримання стороною захисту копії постанови від 10 вересня 2020 року при справі немає, таким чином, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження постанови суду слід поновити, відтак, суд вважає за необхідне прийняти подану в інтересах  ОСОБА_2  представником ОСОБА_1 апеляційну скаргу до розгляду.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про доведеність винуватості  ОСОБА_2  у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Винуватість  ОСОБА_2  у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил,  письмовими поясненнями ОСОБА_2 , службовою запискою, іншими письмовими матеріалами.
Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Матеріалами справи не підтверджено обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б ОСОБА_2 виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, його представник в судовому засіданні апеляційного суду мотивував ці обставини неспраністю автомобіля з посиланням відповідні докази.
Твердження сторони захисту при апеляційному розгляді справи про те, що ОСОБА_2 митним органом не надавався документ із роз`ясненням про необхідність вивезення транспортного засобу в установлені строки не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, як і докази, подані документи про несправність автомобіля суду, оскільки такі повідомлення митному органу, як цього вимагають зазначені норми МК України, не надавалися, що також підтверджується поясненням представника митного органу і не заперечується захисником особи, що притягається до відповідальності. 
Зазначене свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019, і ОСОБА_2 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, були предметом розгляду в місцевому суді і правильно визнані необґрунтованими.
Закон від 08.11.2018 № 2612-VIII опублікований в газеті "Голос України" 24.11.2018 і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.
Законом від 16.05.2019 № 2725-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019.
Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 01.08.2019, а з 02.08.2019 почалась бездіяльність ОСОБА_2 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_2 до часу складення протоколу 07.08.2020 своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.
Отже, триваюче правопорушення, вчинене ОСОБА_2 було виявлено 07.08.2020 і таким чином вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.
Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вчинене ОСОБА_2 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.
Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ОСОБА_2 правильно накладено у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Твердження захисника при апеляційному розгляді справи на неповідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи та порушення його права на захист із-за того, що він не володіє українською мовою спростовуються повідомленням на а.с. 4 та письмовому поясненні щодо обставин вчинення правопорушення (а.с. 8-9), зроблених з участю перекладача Огій С.М., якому роз`яснені обов`язки, передбачені ст. 503 МК України.
Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
       На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В 
       Поновити захиснику Єланському Олегу Геннадійовичу строк на оскарження постанови Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Єланського Олега Геннадійовича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) - без зміни.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                В.А. Подолюк