СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р.                                                                 Справа № 917/1098/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Шевель О.В. 
за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (вх. №2916 П) на рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 (рішення ухвалено суддею Ціленко В.А. 01.10.2010 у приміщенні господарського суду Полтавської області) у справі №917/1098/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», м. Київ
до Полтавської державної аграрної академії, м. Полтава
про стягнення грошових коштів в сумі 24873,93 грн.

ВСТАНОВИЛА:
У липні 2020 року ТОВ «Укр Газ Ресурс» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Полтавської державної аграрної академії на свою користь заборгованості в розмірі 24873,93 грн., з яких 22982,11грн. сума основного боргу за договором, 439,24 грн. інфляційні втрати, 217,22 грн. 3% річних та 1235,35 грн. пеня.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 у справі №917/1098/20 у задоволенні позову відмовлено.
ТОВ «Укр Газ Ресурс» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить прийняти постанову, якою рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 у справі №917/1098/20 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що 07.01.2019 між ТОВ «Укр Газ Ресурс» та Полтавською державною аграрною академією укладено договір №2/1 на постачання природного газу. У лютому 2020 ТОВ «Укр Газ Ресурс» було постачальником природного газу на об`єкти відповідача та провело алокацію спожитих останнім обсягів природного газу у вказаний період. Висновок суду першої інстанції щодо здійснення позадоговірної поставки газу у лютому 2020, за твердженням позивача, є безпідставним, оскільки фактичне споживання газу відбувалось через постачальника, відповідачем не надано доказів припинення доступу до точок входу газорозподільної системи або звернення до позивача з такою ініціативою, а тому відносини між сторонами були пролонговані за наслідками конклюдентних дій відповідача. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.) від 09.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Укр Газ Ресурс» на рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 у справі №917/1098/20; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 03.12.2020.
19.11.2020 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 у справі №917/1098/20 без змін (вх.№11326). 
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 у зв`язку із відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
07.01.2019 між Полтавською державною аграрною академією (споживач) та ТОВ «Укр Газ Ресурс» (постачальник) укладено договір №2/1 (далі також – договір), відповідно до умов якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених договором (п.1.1. договору). Постачання природного газу здійснюється за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем. Ціна природного газу до сплати за 1000 куб. м. – 11109, 60 грн; загальний обсяг природного газу становить 1090000,00 грн. (п.3.1 договору). 
Відповідно до п. 3.2 договору вартість фактично поставленого споживачу обсягу природного газу, протягом відповідного розрахункового місяця визначається як добуток ціни природного газу та обсягу фактично поставленого споживачу природного газу, за відповідний розрахунковий період, згідно актів приймання-передачі природного газу. Загальна вартість договору становить 12109464,00 грн., яка складається з місячних сум вартості фактично поставлених обсягів природного газу, згідно актів приймання-передачі, складених сторонами протягом періоду постачання (п. 3.3. договору).
Згідно п. 3.6. договору облік спожитого природного газу здійснюється на підставі показів комерційних вузлів природного газу споживача або показів приладів обліку (лічильника) природного газу споживача. Розрахунковим періодом за цим договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.3.7 договору). 
За підсумками розрахункового періоду, споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог чинного законодавства України (п.3.10 договору). На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ/ГТС, постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірника акта приймання – передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником постачальника (п.3.11 договору). 
Відповідно до п. 3.12 договору споживач протягом двох днів з дня одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. 
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє в частині постачання природного газу з 01.01.2019 до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання (п. 11.1 договору). Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін (п.11.2 договору).
Додатковою угодою №4 від 10.01.2020 до договору про закупівлю природного газу №2/1 від 07.01.2019 (далі - додаткова угода №4) сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», якою передбачено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. Вартість договору у 2020 становить 1325655,24 грн. в тому числі ПДВ. Ціна природного газу за цим договором визначається за 1000 куб.м. та з 01.01.2020 становить 7186,40 грн., з урахуванням ПДВ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу (пункти 1, 2, 3 додаткової угоди №4).
Крім того, пунктом 4 додаткової угоди №4 сторони внесли зміни до п. 11.1. договору та виклали його в такій редакції: «Цей договір набуває чинності з дати його підписання та дії до 31.01.2020, а в частині проведення розрахунків – до їх повного виконання. Згідно ч.3 ст. 631 ЦК України, положення цього договору застосовуються до відносин, які виникли до моменту його укладання, а саме з 01.01.2020.».
Додатковою угодою №5 від 31.01.2020 до договору про закупівлю природного газу №2/1 від 07.01.2019 (далі - додаткова угода №5) у зв`язку із необхідністю зменшення обсягів закупівлі природного газу, сторони погодили зменшити вартість договору у 2020 році на 583566,71грн, в т.ч. ПДВ 97261,12грн. (п.1), та визначили вартість договору у 2020 році в сумі 742088,53грн, в т.ч. ПДВ 123681,42грн.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у лютому 2020 на підставі договору ним поставлено на об`єкти відповідача 3,198 тис.м.куб природного газу на загальну суму 22982,12 грн., за який покупець повинен був розрахуватися до 07.03.2020. На виконання умов договору він направив відповідачу два примірника акту приймання-передачі природного газу №УГР00000365 від 29.02.2020. Проте, відповідач не повернув підписаний ним примірник акту, як передбачено умовами договору, вмотивованої відмови від підписання не надав. А тому, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, позивач вважає такі акти погодженими та підписаними. На підтвердження факту споживання відповідачем природного газу у зазначених позивачем обсягах у лютому 2020, останній надає скріншот з Інформаційної платформи SAP ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».
ТОВ «Укр Газ Ресурс» також зазначало, що ним 18.06.2020 в порядку досудового врегулювання спору направлено відповідачу претензію №32/Ю2 з вимогою оплатити в десятиденний строк наявну заборгованість в розмірі 22982,12 грн. за поставку природного газу в лютому 2020, в дводенний строк підписати та повернути один примірник акту приймання-передачі №УГР00000365 від 29.02.2020, який надіслано повторно. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору та вимог претензії від 18.06.2020 позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що договірні відносини з постачання природного газу між ним та ТОВ «Укр Газ Ресурс» закінчилися 31.01.2020. Враховуючи, що з 01.02.2020 позивач не мав права здійснювати постачання природного газу відповідачу, у останнього були відсутні підстави на підписання акту прийому-передачі природного газу №УГР00000365 від 29.02.2020 на суму 22982,12 грн., про що листом від 18.03.2020 було повідомлено ТОВ «Укр Газ Ресурс». Одночасно відповідач зазначає, що станом на 01.02.2020 оператором ГРМ було АТ «Оператор газорозподільної системи Полтавагаз», з яким Полтавською державною аграрною академією 10.01.2020 укладений договір №175Р розподілу природного газу. 
Суд першої інстанції, враховуючи, що договір №2/1 від 07.01.2019, на підставі якого заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за лютий 2020, діяв до 31.01.2020, дійшов висновку про відсутність підстав як вважати поставку газу відповідачу у вказаний період договірною, так і для застосування відповідальності за порушення зобов`язань. Крім того, місцевий господарський суд вважав недоведеними позивачем витрати, пов`язані із врегулюванням небалансу та наявністю підстав для стягнення витрат із здійснення балансування обсягів газу.
Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке. 
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 627, 629 ЦК України).
Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст. 714 ЦК України ).
Як вже зазначалось, п. 11.1 договору, з урахуванням п. 4 додаткової угоди №4, сторони визначили строк його дії до 31.01.2020, а в частині проведення розрахунків – до їх повного виконання. При цьому, умовами договору не передбачено його автоматичну пролонгацію на наступний період. А тому, позивач не мав права постачати відповідачу газ за договором №2/1 від 07.01.2019 після 31.01.2020. 
А відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що відносини між сторонами щодо поставки газу 01.02.2020 (якщо така мала місце) є позадоговірними. 
Встановивши обставини позадоговірної поставки газу у лютому 2020, колегія суддів не може також прийняти до уваги посилання позивача на акти приймання-передачі природного газу №УГР00000365 від 29.02.2020, які складені ним на підставі умов договору №2/1 від 07.01.2019. Окрім того, якщо навіть врахувати умови вказаного договору (п. 3.11. - 3.13), не підписання актів приймання-передачі природного газу, а також ненадання мотивованої відмови від їх підписання, не означає автоматичного їх погодження відповідачем. А тому, вказані акти не можуть вважатися доказами на підтвердження обставин постачання позивачем відповідачу газу у лютому 2020.
Колегія суддів також не вбачає за можливе прийняти до уваги посилання позивача на підтвердження ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» факту споживання відповідачем природного газу 01.02.2020 в зазначених обсягах та проведення алокації на баланс позивача, оскільки такі обставини виходять за межі заявлених позивачем підстав позову про стягнення заборгованості за договором №2/1 від 07.01.2019, який, як встановлено судом, закінчив свою дію 31.01.2020.
Враховуючи зазначене, апеляційний господарський суд не може вважати позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором за поставлений у лютому 2020 газ обґрунтованими.
За недоведеності позивачем обставин наявності основної заборгованості, колегія суддів також не може вважати обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних, трьох процентів річних та пені.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач також посилається на те, що якщо допустити, що поставка природного газу відповідачу була позадоговірною, то, на його думку, зобов`язання між сторонами є кондиційними, оскільки виникли на підставі набуття відповідачем майна без відповідної правової підстави. Тому, суд, встановивши, що позивач здійснив невірну кваліфікацію позовних вимог, зважаючи на обставини та матеріали справи, повинен був застосувати ст.1212 ЦК України та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості поставленого та спожитого природного газу у лютому 2020. 
Надаючи оцінку вказаним доводам заявника апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у статті 14 цього Кодексу та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно положень ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором. При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону. Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 ГПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах. Отже, обираючи спосіб захисту, позивач насамперед повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту. Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме цей спосіб.
Для правильного визначення у рішенні суду іншого способу захисту необхідною є наявність одночасно трьох умов: а) жоден визначений законом або договором спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу з огляду на обставини конкретної справи не забезпечує ефективного захисту або поновлення такого права, свободи, інтересу позивача; б) позивач у позові просить суд застосувати інший конкретний спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу; в) визначений позивачем інший спосіб захисту не суперечить закону.
В даному випадку позивач зазначає про інші підстави позову, а саме: набуття відповідачем майна без відповідної правової підстави.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Отже, попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.
Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для самостійної зміни підстав позову та правової перекваліфікації правовідносин, що виникли між сторонами.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 ГПК України).
Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення - без змін.
Керуючись статтями 269, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 01.10.2020 у справі №917/1098/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено   09.12.2020. 

Головуючий суддя                                                                    О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель