Єдиний унікальний номер 243/1891/20 
Номер провадження 22-ц/804/3189/20        

                                                                  ПОСТАНОВА
                                                             ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року                                                                                               
Донецький апеляційний суд у складі: 
головуючого судді – Мірути О.А.,
суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Цимбала Д.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2020 року у цивільній справі № 243/1891/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, суддя Мірошниченко Л.Є., повний текст ухвали складено 07.09.2020 року,

                                                       В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року  позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду та роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керанчук В.Б., просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для подальшого розгляду. Представник позивачів звертає увагу апеляційного суду на фальсифікацію протоколу судового засідання щодо даних про явку представника позивачів у судове засідання. Ухвалою суду від 05.08.2020 року позов було залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків. Представником позивачів була подана заява про поновлення розгляду справи. 20.08.2020 року суд, не зважаючи на невиконання ухвали суду від 05.08.2020 року, не поновлюючи розгляд справи, провів судове засідання та переніс розгляд справи на 04.09.2020 року. 04.09.2020 року, вислухавши тільки думку представника позивача по  виконанню ухвали суду від 05.08.2020 року, суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Вважає, що оскільки суд пришов до висновку, що ОСОБА_2 повинна сплатити судовий збір, він повинен був залишити її позов без розгляду та розглянути справу по суті відносно вимог, заявлених ОСОБА_1 , оскільки він звільнений від сплати судового збору.
Представник відповідача адвокат Фальченко І.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3 ,  надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки доводи апелянта є не обґрунтованими. Процесуальні порушення, які зазначені в апеляційній скарзі що до порушень у протоколах у судових засідань не відповідають дійсності, оскільки сторони в суд дійсно не з`являлися. Звертає увагу суду, що вказаний спір по даній цивільній справі є матеріальним, оскільки позивачі просять розірвати договір, за яким права власності на житловий будинок переходить до відповідачів за певних умов. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не звільнений від судового збору за подачу даного позову. Вказаний спір виник із спадкових правовідносин та не пов`язаний із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, тому він повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах. Крім того, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ч.1 ст. 187 ЦПК України.  
       Представник позивача адвокат Керначук В.Б. у судовому засіданні Донецького апеляційного суду, в режимі відео конференції із Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у апеляційний скарзі.
             Представник відповідача адвокат Фальченко І.В. у судовому засіданні Донецького апеляційного суду, в режимі відео конференції із Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, з доводами апеляційної скарги не погодився, просив відмовити у її задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.
             Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, від відповідача ОСОБА_3 надійшли до суду письмові пояснення з заявою про розгляд справи за її відсутністю.
             Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не було сплачено судовий збір, а також представником позивачів доказів на підтвердження своїх доводів, щодо матеріального становища позивача не надано, а тому судом першої інстанції застосовано вимоги п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Позовна заява відповідно положень ч.1 ст.185 ЦПК України може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених у статях 175 і 177ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу суду і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.
Судом встановлено, що у лютому 2020 році позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 березня 2020 року провадження по даній справі відкрито (а.с.18).
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи. (а.с.77).
Відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2020 року представнику відповідача ОСОБА_3 – адвокату Фальченко І.В. поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву. Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Фальченко І.В. про залишення позовної заяви без руху  - задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишено без руху, для сплати судового збору.
            Зазначеною ухвалою суду від 05 серпня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни ( посвідчення № НОМЕР_1 , а. с. 5), тобто звільнений від сплати судового збору. В той же час, будь-яких документів щодо звільнення від судового збору ОСОБА_2 до матеріалів справи не додано.
20.08.2020 року представником позивача ОСОБА_4 було подано заяву про вирішення питання розподілу судових витрат при розгляді справи, у зв`язку з похилим віком позивачів ( а. с. 93). 
З протоколу судового засідання від 20.08.2020 року вбачається, що представником позивача ОСОБА_4 було висловлено думку про звільнення позивачів від сплати судового збору. Судом першої інстанції було оголошено перерву по справі (а.с.94). 
Згідно до ухвали суду першої інстанції від 04.09.2020 року представником позивача Керанчук В.Б. було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору через похилий вік ОСОБА_2 в якому зазначено, що надати будь-який документ стосовно розміру доходів позивача не має можливості. Судом першої інстанції в своїй ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду було зазначено, що оскільки у представника позивача був достатній строк для подання відповідних доказів  матеріального становища, але сторони не скористались своїм правом, тому позовну заяву необхідно залишити без розгляду.  
Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на клопотання представника позивачів від 20 серпня 2020 року щодо звільнення позивачки ОСОБА_2 від сплати судового збору через похилий вік останньої, не розглянув його та передчасно постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із невиконанням позивачем ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви.
Відповідно до змісту ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.  Суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Згідно змісту ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2)позивачами є: а)військовослужбовці; б)батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері(батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г)члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ)особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
Національне законодавство передбачило процедуру, яка дозволяє реалізувати особам право на доступ до правосуддя, навіть за умови відсутності у них фінансової можливості сплатити судовий збір.
Враховуючи вказані вище норми законодавства, положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.
При цьому таке питання повинне бути вирішене із суворим дотриманням судом першої інстанції вимог закону, зокрема, і вказаних вище, а, також, і з врахуванням поданого клопотання представника позивачів про звільнення від сплати судового збору та доказів поданих на його підтвердження.
Отже при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема, ст. 175 ЦПК України.
Отже висновок суду про невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не відповідає вимогам закону та спростовується матеріалами справи, оскільки позивачем було надано заяву на виконання ухвали від 20 серпня 2020 року з поясненнями, які вважав достатніми для усунення зазначених в ній недоліків.
При цьому суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, у зв`язку з невиконанням позивачем в частині несплати судового збору, не врахував, що позивачі – це люди похилого віку, а саме ОСОБА_1 1933 року народження та ОСОБА_5 1939 року народження (а.с.3-6) .
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так. у справі «Belletv. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого               ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зазначених вимог закону суд не дотримався і, не будучи позбавленим можливості дочекатися усунення недоліків позовної заяви, таким правом не скористався, чим обмежив сторону позивача у доступі до правосуддя в розумінні практики Європейського суду з прав людини, допустив порушення норм процесуального права та прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. 
Згідно ч.1 ст.379ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
             Одночасно, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводом апеляційної скарги, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни ( посвідчення № НОМЕР_1 , а. с. 5), тобто звільнений від сплати судового збору, оскільки відповідно до п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тобто оскільки вказаний спір виник із спадкових правовідносин та не пов`язаний із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, він повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах, така позиція апеляційного суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/70/210 від 06 травня 2020 року.              
             З наведених вище підстав, суд апеляційної інстанції погоджується з доводом відзиву відповідача на апеляційну скаргу в тій частині, що позивач ОСОБА_1   не звільняється від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та не погоджується з доводом, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував вимоги ч.1 ст. 187 ЦПК України.  

   Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

      Головуючий суддя:                                             О. А. Мірута

      Судді:                                                                   В.Б.  Азевич
  
            О.О. Тимченко 

Повний текст постанови виготовлено  04 листопада 2020 року.

             Суддя: