П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 вересня 2020 року                                                                                             місто Київ 
 
                                                                                   справа № 754/7034/20                                                                                                   провадження №22-ц/824/10930/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Сірої Ю.М., 
 
сторони:
позивач - ОСОБА_1   
відповідач - Акціонерне товариство "Альфа-Банк"
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк",
на ухвалу   Деснянського районного суду м.Києва від 24 червня 2020 року, постановлену у складі судді  Сенюти В.О., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства " Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу  Юдін Максим Анатолійович про припинення права власності, скасування рішення реєстратора,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. про припинення права власності, скасування рішення реєстратора.
Забезпечено позов ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдин М.А. про припинення права власності, шляхом заборони всім суб`єктом державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 . Заборонено АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування, розпорядження квартирою АДРЕСА_2 ; щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї та перешкоджання їм у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; щодо вселення постановку на реєстраційний облік будь-яких осіб за адресою спірної квартири, здачу її в оренду, укладання, зміну або розірвання договорів із постачальниками комунальних послуг, послуг охорони - до набрання законної сили рішення у даній справі.
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Артеменко П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про  забезпечення позову, а заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм  матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги  зазначає, що суд не пересвідчився, чи дійсно між сторонами  виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог
Суд застосував до відповідача заходи забезпечення позову які є неспівмірними з заявленими позовними вимогами, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення  позову. 
При постановленні ухвали про забезпечення позову, суд першої інстанції взяв до уваги  інтереси позивача та не врахував інтересів осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку з застосуванням заходів забезпечення. 
В оскаржуваній ухвалі відсутні мотивовані підстави про необхідність застосування вказаного обмеження на спірне майно, відсутня оцінка доказів, поданих позивачем по справі. Суд не вирішив питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Лісовий О.О. та третя особа: ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Представник АТ "Альфа-Банк" та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу  Юдін М.А.  в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень /а.с. 89,90/ про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2        ст. 372  ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ " Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу  Юдін М.А. про припинення права власності, скасування рішення реєстратора, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 149-154 ЦПК України, виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір, майно, на яке позивач просить накласти заборону на вчинення певних дій, є предметом позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.  
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ " Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу  Юдін М.А. про припинення права власності, скасування рішення реєстратора, в якому просить: припинити право власності АТ "Альфа-Банк" на квартиру АДРЕСА_1 , скасувавши рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. від 27 лютого 2020 року за індексним номером 51410432.
ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 квітня 2008 року між ТОВ "УніКредитБанк" та ОСОБА_2 укладений договір про іпотечний кредит                        №МRTG-000000012722, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові у кредит грошові кошти у розмірі 85000 доларів США, зі сплатою 11% річних, з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2038 року.
У забезпечення виконання  зобов`язань за договором про іпотечний кредит  між сторонами укладено іпотечний договір №МRTG-000000012722/S, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., за реєстровим № 4093, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .
26 липня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який розірваний  рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 3 квітня 2014 року.
4 березня 2020 року позивачем отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів  нерухомого майна №202994931, відповідно до якої  нерухоме майно предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 ) знаходиться у приватній власності АТ "Альфа-Банк" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 51410432 від 2 березня 2020 року 12:22:48 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А.
31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис №24175 від 31 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 24175 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості, що виникла по договору про іпотечний кредит №МRTG-000000012722 від 24 квітня 2008 року, загальна сума заборгованості 105785,81 доларів США. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23 січня 2020 року, зазначений виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. 
Позивач вважає, що перехід права власності на предмет іпотеки (квартира АДРЕСА_1 )  відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення її прав, які підлягають захисту у судовому порядку.
З викладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 оспорює набуття  АТ "Альфа-Банк" права власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що спірна квартира на даний час перебуває у власності АТ «Альфа-Банк», а тому банк  має достатній обсяг правомочностей та можливість розпорядитись цим нерухомим майном.  У спірній квартирі проживають та зареєстровані двоє неповнолітніх дітей. 18 лютого 2019 року в той час, коли дорослі члени сім`ї  перебували на роботі, до дверей спірної квартири підійшов невідомий чоловік та погрожував взломати вхідні двері, оскільки квартира належить банківській установі, своїми діями налякав неповнолітню дитину 2004 року народження, яка в той час перебувала в квартирі. За цим фактом, 19 лютого 2020 року вона звернулась до правоохоронних органів із заявою про встановлення та розшуку особи. Крім того, банк розмістив оголошення на сайті "Оголоша.юа" щодо продажу спірної квартири.
У разі відчуження АТ «Альфа-Банк» спірної квартири, у випадку задоволення позову, рішення суду неможливо буде виконати.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно з приписами Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на квартиру та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте у випадку, якщо до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна буде проведена державна реєстрація прав на цей об`єкт за іншою особою, внесення запису про скасування державної реєстрації прав буде неможливим до моменту скасування цієї державної реєстрації прав у встановленому Законом № 1952-IV порядку.
Враховуючи наведені позивачем ОСОБА_1 обставини вибуття квартири з її власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що АТ "Альфа-Банк" може відчужити права на неї третім особам, що з огляду на особливості функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ускладнить внесення до реєстру записів про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, яке оскаржив позивач, та зумовить необхідність звернення ОСОБА_1 до суду з новими позовами.
Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про об`єктивну можливість АТ «Альфа-Банк» відчужити квартиру, яка є єдиним місцем проживання сім`ї позивача, і законність переходу права власності на яку є предметом судового розгляду в даній справі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду в частині накладення заборони  всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , оскільки такий захід забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами, які заявила ОСОБА_1 , і вжиття цього заходу буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування, розпорядження квартирою щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї та перешкоджання їм у користуванні квартирою; щодо вселення, постановку на реєстраційний облік будь-яких осіб за адресою спірної квартири, здачу її в оренду, укладання, зміну або розірвання договорів із постачальниками комунальних послуг, послуг охорони, виходять за межі предмету позову у цій справі, а отже є неспівмірними з заявленими позовними вимогами.
За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Відомостей про обставини, які слугують обов`язковою підставою для застосування зустрічного забезпечення матеріали справи не містять, а тому доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення є безпідставними.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.    
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали в частині заборони представникам АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування, розпорядження квартирою АДРЕСА_1 ; щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї та перешкоджання їм у користуванні квартирою; щодо вселення постановку на реєстраційний облік будь-яких осіб за адресою спірної квартири, здачу її в оренду, укладання, зміну або розірвання договорів із постачальниками комунальних послуг, послуг охорони, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні заяви в цій частині. В частині накладення заборони  всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , ухвала суду підлягає залишенню без змін, як така, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк"- задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва  від 24 червня 2020 року - в частині заборони АТ  "Альфа-Банк" вчиняти будь які дії щодо володіння, користування, розпорядження квартирою АДРЕСА_2 ; щодо виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї та перешкоджання їм у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; щодо вселення постановку на реєстраційний облік будь-яких осіб за адресою спірної квартири, здачу її в оренду, укладання, зміну або розірвання договорів із постачальниками комунальних послуг, послуг охорони - скасувати, і в цій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 24 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
 
Повна постанова складена 6 жовтня 2020 року.

 
Суддя-доповідач:                                                                О.І. Шкоріна  

Судді:                                                                               Л.Д. Поливач

                                                                                         А.М. Стрижеус