Постанова
Іменем України
07 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 2-7772/10
провадження № 61-10374св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
особа, яка звернулася із заявою про відновлення втраченого судового провадження, - ОСОБА_1 ,
заявник за заявою про скасування рішення Постійно діючий третейський суд при Товарній біржі «Даліса» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвік»,
третя особа - ОСОБА_2 ,
позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року у складі судді 
Стручкової Л. І. та постанову Донецького апеляційного суду від 08 травня 2019 року у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Азевича В. Б., 
Кішкіної І. В., за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвік» до Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Даліса», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення третейського суду недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвік» (далі - ТОВ «Інвік») до Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Даліса», 
третя особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення третейського суду недійсним. 
Заява мотивована тим, що 17 липня 2000 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1                                             (в рівних частках для кожного).
29 серпня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладений договір дарування, відповідно до умов якого остання прийняла в дар 
Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
23 травня 2008 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладений договір дарування частини житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_5 подарувала у рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_7 належну їй частину вказаного житлового будинку. 
Також заявник вказувала, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2010 року її було позбавлено права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .  Також заявник посилалася на те, що участі у вирішенні питання щодо її власності вона не брала та про розгляд справи і ухвалене судове рішення не була обізнана.
Посилаючись на те, що для подання апеляційної скарги на рішення суду необхідно відновити втрачене судове провадження у вказаній справі, ОСОБА_1 просила суд задовольнити вказану заяву.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції 
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 20 грудня 2018 року провадження у справі закрито.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскільки ОСОБА_1 не набула статусу учасника справи, тому відсутні правові підстави для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження по суті.
Постановою Донецького апеляційного суду від 08 травня 2019 року ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 
2018 року залишено без змін.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважав, що саме звернення особи до суду першої інстанції із заявою про відновлення втраченого судового провадження без подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не спричиняє безумовне надання такому заявнику процесуального статусу учасника справи.
При цьому, суд посилався на те, що суддя, відкриваючи апеляційне провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, порядку здійснення права на звернення до суду апеляційної інстанції (умови реалізації права на звернення до суду апеляційної інстанції). Процесуальним наслідком дотримання заявником умов реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою є відкриття апеляційного провадження, за скаргою особи, яка не брала участі у справі, та яка з цього моменту набуває статусу учасника справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
28 травня 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 
від 20 грудня 2018 року та на постанову Донецького апеляційного суду 
від 08 травня 2019 року, у якій просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення щодо відновлення втраченого судового провадження.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу.
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року справу призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2020 року справу передано                            судді-доповідачеві Сімоненко В. М. та визначено суддів, які увійшли в колегію.
Аргументи учасників справи
Доводи касаційної скарги 
Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не звернули належної уваги на те, що у справі № 2-7772/10, у якій ОСОБА_1 не було залучено як учасника, ухвалено рішення про її права, свободи та інтереси, та порушено право власності на житловий будинок, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з метою відновлення втраченого судового провадження.
Суди не врахували можливість відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду, що передбачено частиною першою статті 489 ЦПК України.
Оскаржувані судові рішенні ухвалено з порушенням статті 41 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним, а також статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий суд. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписаний представником ОСОБА_8 , у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Відзив обґрунтовано законністю та вмотивованістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій та безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки ОСОБА_1 не є учасником справи, а тому не може ставити питання про відновлення втраченого судового провадження.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 17 липня 
2000 року, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 та ОСОБА_2 купили в рівних частках житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з договором дарування частини житлового будинку від 29 серпня 2001 року, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 23 травня 2008 року, ОСОБА_5 (прізвище до шлюбу - ОСОБА_5 ) подарувала ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_7 , та прийняла в дар у рівних долях кожному належну дарувальнику Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області 
від 06 жовтня 2010 року у справі № 2-7772/10 за позовом ТОВ «ІНВІК» до постійно діючого третейського суду при товарній біржі «ДАЛІСА», третя                            особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення постійно діючого третейського суду по справі № 08/11/01 недійсним, визнано ОСОБА_2 добросовісним набувачем майна, придбаного за біржовим договором від 01 жовтня                    2008 року, а саме: житловий будинок на АДРЕСА_1 .               Визнано за ОСОБА_2 право власності на вказаний будинок.
21 січня 2015 року до Апеляційного суду Запорізької області із Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшли матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_13 на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 
2010 року.
Зі змісту апеляційної скарги та доданих матеріалів, а також з наявної у апеляційному суді інформації встановлено, що справа № 2-7772/10, у якій постановлено оскаржуване рішення, до апеляційного суду Запорізької області не надходила.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року апеляційну скаргу повернуто апелянту та роз`яснено, що питання по її апеляційній скарзі може бути вирішено Апеляційним судом Запорізької області у разі надходження на розгляд зазначеної справи № 2-7772/10 із Шахтарського міськрайонного суду Донецької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області або після ухвалення рішення про відновлення втраченого провадження повністю або частково.
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом 
ТОВ «Інвік» до Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Даліса», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення третейського суду недійсним. 
Заява мотивована тим, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2010 року у справі № 2-7772/10 порушені її права та інтереси, проте вона не була залучена до розгляду справи. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, викладені у відзивах, Верховний Суд зробив висновок, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак оскаржувані судові рішення в повній мірі не відповідають зазначеним вимогам закону.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Процедура відновлення втраченого судового провадження визначена Розділом Х ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення питання в суді.
Статтею 488 ЦПК України передбачено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.
Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.
Метою втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання тощо.
Подаючи заяву про відновлення втраченого судового провадження у вказаній цивільній справі, ОСОБА_1   як особа, яка не брала участі в справі, посилалась на те, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2010 року її було позбавлено права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , тобто суд вирішив питання про її права і законні інтереси, у зв`язку з чим звернулася до суду із заявою.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів із метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року                         №11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_14 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 КПК України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.
В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд враховує, що відновлення втраченого судового провадження є гарантією забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві. 
Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 не набула статусу учасника справи, тому відсутні правові підстави для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження по суті.
Разом із тим, суди не звернули належної уваги на те, що процедура відновлення втраченого провадження може бути ініційована не лише учасниками справи, а й самим судом із метою повного та всебічного розгляду справи та дотримання основних засад судочинства.
Посилаючись на те, що  ОСОБА_1 не звернулася до суду з апеляційної скаргою, а процесуальним наслідком дотримання заявником умов реалізації права на звернення до суду з апеляційною скаргою є відкриття апеляційного провадження, за скаргою особи, яка не брала участі у справі, та яка з цього моменту набуває статусу учасника справи, та встановивши, що провадження у справі втрачене, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що без матеріалів справи, судового рішення, апеляційний суд не може реалізувати повноваження суду апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи має міститися достатньо даних і відомостей для об`єктивного і всебічного розгляду справи, а тому провадження підлягало відновленню.
Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню, а справа підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.
При вирішенні питання відновлення втраченого провадження, суд першої інстанції повинен врахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18) Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, відповідно до якого допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України, постановлені з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої  статті 406 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 травня 
2019 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                     В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                           А. І. Грушицький
 
          І. В. Литвиненко
 
Є. В. Петров
 
                                                                                                             В. М. Сімоненко