ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1811/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/2100/20	Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді: Триголова В.М.,
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
секретар: Ачкасова О.Н.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2020 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення посадової особи державної виконавчої служби директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,-
                                        В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії та рішення посадової особи державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича.
В обгрунтування скарги зазначено, що на виконанні у Шевченківському РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження №61345972 за виконавчим листом від 25.09.2015 року у цивільній справі №552/1811/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь вкладу у розмірі 24 364 доларів США. На підставі звернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Міністерства юстиції щодо виконавчих проваджень, боржниками у яких є неплатоспроможні банки, директором Департаменту ДВС МЮУ  ОСОБА_2  видано та направлено до органів міжрегіональних управлінь МЮУ відповдіне доручення №1808/20.4.1/32-20 від 10.06.2020, яке містить вказівку про закінчення без виконання виконавчих проваджень, зазначених у зверненні Фонду. На адвокатський запит представника заявника про надання копії вищезгаданого доручення директора департаменту надійшла відповідь №6146/17488-33-20.4.1 від 22.06.2020 року за підписом директора департаменту про відмову у наданні запитуваної інформації, а саме копії названого доручення  №1808/20.4.1/32-20 від 10.06.2020.Заявник вважає протиправними дії директора Департаменту ДВС МЮУ Кисельова М.Є. з видачі та направлення до органів ДВС доручення від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20 щодо закінчення без виконання виконавчого провадження з виконання судового рішення на користь стягувача ОСОБА_1 , а також протиправною відмову надати на запит стягувача копію доручення №1808/20.4.1/32-20 від 10.06.2020 з мотивів віднесення такої інформації до ніби-то «службової».
У скарзі ОСОБА_1 просила визнати протиправними дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. щодо відмови надати на запит стягувача копію доручення від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20, виданого у зв`язку зі зверненням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до міністерства юстиції України №49-6970/20 від 28.05.2020 року. Витребувати від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином завірену копію доручення від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20, виданого у зв`язку зі зверненням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до міністра юстиції України №49-6970/20 від 28.05.2020. Визнати протиправними дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. щодо видачі та направлення до органів ДВС доручення від 10.06.2020 №1808/20.4.1/32-20 в частині закінчення без виконання виконавчого провадження №61344598 з виконання рішення суду у справі №552/1811/15-ц.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2020 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення посадової особи державної виконавчої служби – закрито. Роз`яснено заявнику право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Від ОСОБА_1  надійшла апеляційна скарга на ухвалу, в якій скаржник просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У скарзі посилається на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
У скарзі зазначено про помилковість висновків суду щодо віднесення розгляду скарги ОСОБА_1 до адміністративної юрисдикції, з посиланням на те, що предметом у даній справі є визнання протиправними дій посадової особи державної виконавчої служби у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, постановленого в порядку цивільного судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2020 року – без змін, посилаючись на те, що в даному випадку оскаржуються дії посадової особи, а саме директора ДВС МЮ України Кисельова М.Є., що не пов`язані із виконанням судового рішення. Таким чином, вказана справа стосується не оскарження дій державного виконавця щодо виконання рішення суду, а стосується здійснення управлінських функцій, що в силу ст.ст. 19, 287 КАС України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Окрім того, вимоги про надання копій доручень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки запитувана інформація та питання порушені у позові випливають із публічно-правових відносин.
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у відзиві на апеляційну скаргу просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на те, що спір стосовно дій чи бездіяльності посадової особи Мін`юсту є пцблічно-правовим.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою державного виконавця Шевченківського РВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 21.02.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №552/1811/15-ц, виданого 25.09.2015 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 24364 доларів США.
Департамент ДВС Мінстерства юстиції України додав до пояснень по суті скарги копію листа від 10.06.2020 року №1808/20.4.1/32-20, відповідно до якого Департамент надіслав Управлінню забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь МЮ та відділу примусового виконання рішень ДВС МЮ України лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 року №49-6970/20 стосовно виконавчих проваджень, боржниками за якими є банки, що ліквідуються. (а.с. 63).
Як вбачається з відповіді Департаменту ДВС від 22.06.2020 року, наданої адвокату Бабенку Ю.С., який звертався в інтересах ОСОБА_1 , надати заявнику копію доручення директора Департаменту від 10.06.2020 року №1808/20.4.1/32-20 не виявляється можливим, оскільки таке доручення відноситься до відомостей, що становлять службову інформацію.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до Положення про Департамент державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2005 року № 711 Департамент державної виконавчої служби є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мін`юсту та підпорядковується йому.
Основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Департамент відповідно до покладених на нього завдань: організовує своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень у порядку, встановленому законодавством; здійснює керівництво органами державної виконавчої служби, а також фінансове, матеріально-технічне та нормативно-методичне забезпечення їх діяльності; розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань організації виконання рішень та діяльності органів державної виконавчої служби, а також проводить їх правову експертизу; узагальнює практику застосування законодавства з питань організації виконання рішень та діяльності органів державної виконавчої служби, розробляє пропозиції щодо його вдосконалення і вносить їх на розгляд Міністра юстиції; організовує ведення статистичної звітності органів державної виконавчої служби та узагальнення практики державних виконавців щодо виконання окремих рішень; організовує ведення діловодства та архіву, контролює стан діловодства в органах державної виконавчої служби; забезпечує представництво інтересів органів державної виконавчої служби у судах; виконує інші функції, що випливають з покладених на нього завдань.
Департамент очолює директор, який в установленому порядку призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра юстиції. (п.7 Положення).
Директор Департаменту: здійснює керівництво діяльністю Департаменту, несе персональну відповідальність перед Кабінетом Міністрів України і Міністром юстиції за виконання покладених на Департамент завдань; призначає відповідно до законодавства та в межах своїх повноважень на посади та звільняє з посад керівників структурних підрозділів Департаменту, органів державної виконавчої служби та інших працівників Департаменту, крім заступників директора; визначає ступінь відповідальності заступників директора та керівників структурних підрозділів; організовує добір кадрів та веде кадровий резерв органів державної виконавчої служби, забезпечує підвищення професійного рівня та проходження стажування працівників, а також організовує їх атестацію; вирішує відповідно до законодавства питання про заохочення та притягає до дисциплінарної відповідальності керівників структурних підрозділів Департаменту та інших працівників, крім заступників директора; ініціює розгляд питань, які належать до компетенції Департаменту, на засіданнях колегії Мін`юсту; підписує видані в межах компетенції Департаменту накази, організовує перевірку їх виконання; затверджує положення про структурні підрозділи Департаменту та органи державної виконавчої служби; здійснює інші повноваження, передбачені законодавством.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.
Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, рішення суду в цивільній справі, яке набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. 
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що врегульовано як частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», так і частиною першою статті 181 КАС України (у редакції, що діяла на час звернення до суду зі скаргою та розгляду справи в судах).
Аналогічна правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 678/1/16-ц (в аналогічних правовідносинах).
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1  фактично заявлені вимоги з приводу незгоди з діями посадової особи Департаменту ДВС Мінстерства юстиції України, а саме щодо скерування підпорядкованим Департаменту органам виконавчої служби листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 року №49-6970/20, а також відмовою надати заявнику на його запит копію доручення від 10.06.2020 року №1808/20.4.1/32-20.
Оскржувані заявником дії директора Департаменту ДВС Мінстерства юстиції України  стосуються здійснення  ним владних управлінських функцій, як органу державної влади, а не вчиненням виконавчих дій під час виконання відповідного судового рішення.
Отже, висновок суду про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. з підстав того, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства є правильним.
На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо неправильності ухвали суду, які б були підставою для її скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду відсутні.
Керуючись ст.ст. ст. 367, ст. 375 ЦПК України, колегія суддів,-
                                       П О С Т А Н О В И Л А : 
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  –залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2020 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

   Головуючий:                                                                 В.М. Триголов

Судді:                                                                        А.І. Дорош

                                                                               О.А. Лобов