Номер провадження: 22-ц/813/8973/20 
Номер справи місцевого суду: 493/2395/18
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року, постановленого під головуванням судді Мясківської І.М., повний текст судового рішення складений 11 лютого 2019 року, -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованих шлюбних відносинах, в яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 . Сімейні стосунки в них не склалися, тому вони разом не проживають. Донька проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Наскільки їй відомо, відповідач працює на будівельних роботах в м. Одеса і отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Вважає, що враховуючи середню заробітну плату по м. Одеса в сфері будівельних робіт в розмірі 18 019,00 грн., гарний стан здоров`я та матеріальне становище, відповідач має можливість надавати доньці щомісячну матеріальну допомогу в твердій грошовій сумі.
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 задоволений. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі – 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5 000 грн. Апелянт вважає, що стягуваний розмір аліментів є занадто високим, оскільки на утриманні ОСОБА_2 , окрім спільної дитини з позивачем знаходиться також його вагітна дружина та мати відповідача. Також звернуто увагу на те, що відповідача жодного разу не було належним чином повідомлено про дату, час і місце усіх судових засідань, оскільки за адресою, вказаною у позовній заяві відповідач не проживає.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що судом не може бути взято до уваги, що у відповідача на утриманні знаходиться вагітна цивільна дружина та матір, оскільки чинний СК України не містить такого поняття як «цивільна дружина», а доказів того, що він утримує матір до суду надано не було. Також до суду не надано дійсного розміру його заробітної плати, що свідчить про приховання відповідачем своїх прибутків та його недобросовісну поведінку.
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.
Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив ізтого, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, у зв`язку з чим стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн.
Однак, з таким висновком суду колегія судді погоджується не в повній мірі з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 84 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 125 від 26.04.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 4).
З довідки, виданої Балтською міською радою Одеської області № 2514 від 24.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Також зі ОСОБА_3 проживає її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
ОСОБА_3 в позові зазначає, що відповідач має стан здоров`я та матеріальне становище, має можливість надавати доньці ОСОБА_5 щомісячну матеріальну допомогу в сумі 5 000, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 1, 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відповідача утримувати свою дитину та вважає обґрунтованим висновок щодо присудження коштів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.
Разом з тим, позивачем в порушення вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України не надано до суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини саме у такому розмірі.
Визначаючи аліменти у розмірі 5 000 грн., суд першої інстанції не взяв до уваги положення статті 182 СК України, а саме матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо.
В апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що у нього на утриманні знаходиться цивільна дружина ОСОБА_6 , яка на момент подання скарги є вагітною, а також мати відповідача ОСОБА_7 , яка є пенсіонеркою.
Також ОСОБА_2 винаймає квартиру відповідно до договору оренди від 26.08.2020 року, за яку сплачує щомісячно грошові кошти у розмірі 5 000 грн., а також несе витрати за оплату житлово-комунальних послуг.
Колегія суддів вважає, що розмір стягнутих судом аліментів є завищеним, та враховуючи обставини, які входять до предмета доказування (статті 182, 184 СК України), інтереси дитини, встановлення інших обставин, зокрема матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо, а також покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 роківустановлено: з 1 січня 2019 року – 1626 грн., з 1 липня 2019 р. – 1699 грн., з 1 грудня 2019 р. – 1779 грн.; дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня 2019 р. – 2027 грн., з 1 липня 2019 р. – 2118 грн., з 1 грудня – 2218 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 роківустановлено: з 1 січня 2019 року – 1779 грн., з 1 липня 2019 р. – 1859 грн., з 1 грудня 2019 р. – 1921 грн.; дітей віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня 2019 р. – 2218 грн., з 1 липня 2019 р. – 2318 грн., з 1 грудня – 2395 грн.
Колегія суддів з урахуванням викладених обставин керуючись принципами розумності і справедливості, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, вважає за необхідним визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. щомісячно. 
Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини та не ставлять у скрутне становище платника аліментів.
При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції приймаючи рішення, яким задовольнив позов, розглянув справу за відсутністю відповідача ОСОБА_2 , який не отримував копію позовної заяви, а також судові повістки та не був належним чином повідомлений про призначені судові засідання, тобто був позбавлений права на подання відзиву на позовну заяву, бути присутнім в судових засіданнях та надавати пояснення та докази на спростування вимог позову.
У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Оскільки, суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю відповідача, не повідомленого належним чином про слухання справи, при цьому не з`ясувавши матеріальне становище платника аліментів, що призвело до порушення вимог закону, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .
Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 лютого 2019 року – скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 24.10.2018 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 16 грудня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк