УХВАЛА

08 жовтня 2020 року 
Київ
справа №9901/141/20
провадження №Зі/9901/147/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Дашутіна І.В. у справі №9901/141/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним Указу Президента України №405/2018 від 02 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Президента України про скасування Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим» (далі - Указ №405).

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 червня 2020 року визначено склад колегії суддів: Жук А.В. (головуючий суддя), судді: Данилевич Н.А., Єресько Л.О., Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М .

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року, а позовну заяву залишено без руху.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 червня 2020 року визначено склад колегії суддів: Жук А.В. (головуючий суддя), судді: Данилевич Н.А., Дашутін І.В.,  Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі.

06 жовтня 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Верховного Суду Дашутіна І.В.

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_1 зазначає, що, на його думку, суддя Дашутін І.В. має особисту заінтересованість у вирішенні даної справи. 

Вказує на те, що суддя Дашутін І.В. та Шишов О.О., приймаючи участь у розгляді справ та вирішенні по суті подібних за змістом позовних вимог, позицією сторін та наданими доказами у справах, касаційних скарг, зокрема, №826/17866/18 та №640/22415/18, винесли протилежні по суті судові рішення, що є, на його думку, протиправним тиском на цих суддів із боку службових осіб Офісу президента України.

Крім того, суддя Дашутін І.В. раніше приймав участь у розгляді справ №826/17866/18, №420/1736/20 та №640/22415/18, де ОСОБА_1. є позивачем або іншим учасником справ, у зв`язку з чим цей суддя більше не може брати участь у розгляді справи №9901/141/20 в суді першої інстанції.

Заявник звертає увагу на те, що всі чотири справи (№№9901/141/20, 420/1736/20, 826/17866/18, 640/22415/18) стосуються впливу Постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №304, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №   304» №784 від 12 вересня 2018 року                    (далі - Постанова №784) на юрисдикцію Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, а суддею Дашутіним І.В. схвалено протилежні за змістом рішення з ключового питання у двох з цих справ (№№826/17866/18, 640/22415/18), що, на його думку, зумовлює об`єктивний сумнів в неупередженості судді Дашутіна І.В. та свідчить про те, що даний суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду цієї справи, щонайменш у питанні Постанови №784.

На переконання заявника, наведені ним обставини свідчать про те, що розгляд справи суддею Дашутіним І.В. може бути здійснений не об`єктивно.

Вирішуючи вищезазначену заяву суд виходить з такого.

За змістом частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так, частинами першою-третьою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;             5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. 

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У пунктах 49, 50, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід судді                              Дашутіну І.В. вважаю, що такі не доводять наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи як підстави для відводу відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, наведені доводи не підтверджують наявності обставин, які могли б за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями викликати сумнів в об`єктивності або неупередженості судді при розгляді цієї справи, як це передбачено відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зводяться до власних припущень заявника, які не містять достатніх обґрунтувань. 

Доводи заявника зводяться до незгоди із рішеннями, схваленими суддею Дашутіним І.В., у справах №№, 826/17866/18, 640/22415/18, проте відповідно до частини четвертої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником мотиви не свідчать про наявність жодної з передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу суддів Дашутіна І.В. від участі у розгляді справи №9901/141/20, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід цього судді слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Дашутіна І.В. у справі №9901/141/20 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним Указу Президента України №405/2018 від 02 грудня 2018 року. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                  Н.В. Коваленко