УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 680/161/20
Провадження № 22-ц/4820/1583/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 жовтня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.
за участю: представника заявника ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 680/161/20 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа – Новоушицька селищна рада Хмельницької області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю протягом п`яти років за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2020 року (суддя Яцина О.І.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю протягом п`яти років, заінтересована особа – Новоушицька селищна рада Хмельницької області. 
В обґрунтування заяви зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказував, що після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,57 га для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території колишньої Пилипохребтіївської сільської ради.
Померлий ОСОБА_3 часто хворів, ніде не працював, доходів не мав, рідних і близьких людей у нього не було, вони проживали по сусідству і були родичами. Будинок, в якому проживав померлий ОСОБА_3 , був не придатний для проживання, а тому у 2000 році заявник забрав його до себе для проживання. З вказаного часу і до дня смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони постійно проживали разом в одному житловому будинку, заявник здійснював поховання останнього.
Заявник зазначав, що факт, про встановлення якого він просить, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку належну спадкодавцю, як спадкоємець четвертої черги.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 не погоджується з вказаним вище рішенням суду, просить його скасувати та задовольнити заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю протягом п`яти років. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви, оскільки наданих заявником доказів достатньо для встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю. Вважає, що суд всебічно, повно та об`єктивно не з`ясував обставини справи, не надав їм належної оцінки та ухвалив судове рішення, що не відповідає вимогам законності і обґрунтованості.
В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 6).
Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є земельна ділянка площею 1,57 га на території колишньої Пилипохребтіївської сільської ради Новоушицького району (а.с. 8).
ОСОБА_3 будучи головою домогосподарства в АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 9, 10).
Інформація щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , в спадковому реєстрі відсутня (а.с. 22, 23).
Заявника повідомлено про неможливість видачі свідоцтва на право на спадщину на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із неможливістю встановити факт проживання однією сім`єю з померлим, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 січня 2020 року (а.с. 7).
Згідно з виписками з господарської книги № 1 за 2000-2010 роки в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 (заявник) – голова домогосподарства, його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 (а.с. 38-40).
Разом з тим, згідно з виписками з погосподарської книги № 1 за 2000-2010 роки в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), його дружина ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), їх син ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 41-43).
Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
За приписами статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_2 вказував, що з 2000 року по день смерті ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_1 він та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів – це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що заявник повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а і факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування
Суд першої інстанції правильно встановив, що матеріали справи не містять належних доказів, які б давали суду правові підстави для висновку, що заявник та ОСОБА_3 за життя були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ведення ними спільного господарства, наявності спільних витрат тощо.
Сам факт проживання ОСОБА_3 в домоволодінні заявника, що підтверджено в суді показами свідків, не є підставою для задоволення заявлених вимог, оскільки для їх задоволення заявник повинен довести не лише факт спільного проживання, а й факти, що доводять проживання однією сім`єю.
Додана до матеріалів справи довідка старости Пилипохребтіївського старостинського округу № 115 від 04.02.2020 також не доводить факт спільного проживання заявника та ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років (а.с. 12).
Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та мотивованого висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.
Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку доказами по справі, оскільки суд, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай