Ухвала
 
29 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 137/1649/16-ц
провадження № 61-12240ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу    ОСОБА_1 а на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до Літинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання електронних торгів (протоколу № 146230 «проведення електронних торгів», акта про проведенні електронні торги) недійсними та застосування реституції,
встановив:
У серпні 2016 року    ОСОБА_2 звернувся до суду звищевказанимпозовом.
Обґрунтовуючи позов, зазначив що 24 лютого 2016 року згідно Протоколу               № 146230 «Проведення електронних торгів» він став переможцем електронних торгів. 25 березня 2016 року актом про проведені електронні торги ВП № 48359781 його було визнано переможцем електронних торгів та власником автомобіля марки ВАЗ 21093, легковий комбі - В, 1990 року випуску, колір чорний, кузов           № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Вказаний автомобіль був придбаний за 30 003, 00 грн, з яких 28 502, 85 грн внесені ним як переможцем торгів на рахунок відділу ДВС Літинського РУЮ, а 1 500, 15 грн - розмір винагороди організатору торгів Державному підприємству «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») Міністерства юстиції України.
Після того як його було визнано переможцем електронних торгів, він звернувся      з відповідними документами до Регіонального сервісного центру у Вінницькій області із заявою про перереєстрацію транспортного засобу, однак йому було відмовлено в зв`язку з тим, що співробітниками експертної служби МВС України виявлено що пластина з номером кузова вварена кустарним способом. Відповідно до Акта за № 3584 огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від   25 травня 2016 року, транспортний засіб було затримано в зв`язку з підозрою на перебиття номеру кузова.
Розміщуючи інформацію, яка ідентифікує транспортний засіб на веб-сайті по проведенню електронних торгів, відповідачами було розміщено недостовірну інформацію про вказаний транспортний засіб, що в кінцевому результаті призвело до порушення його прав, так як номер кузова не відповідає правовстановлюючим документам транспортного засобу.
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 20 січня 2020 року        у цій справі замінено первісного відповідача Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на належного відповідача Літинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року, з урахуванням ухвали Літинського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року про виправлення описки позов задоволено:
- визнано недійсними електронні торги, які були оформлені протоколом за              № 146230 «Проведення електронних торгів», де ОСОБА_2 було визнано переможцем в придбанні автомобіля марки ВАЗ 21093, легковий комбі - В, 1990 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- визнано недійсним протокол за № 146230 «Проведення електронних торгів» від 24 лютого 2016 року;
- визнано недійсним Акт про проведенні електронні торги від 25 березня 2016 року ВП № 48359781;
- застосовано реституцію, повернувши сторони правочину у попередній стан;
- стягнуто з ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1 500, 15 грн;
- стягнуто з Літинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції               (м. Хмельницький) користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 28 502, 85 грн, які були сплачені за придбання автомобіля марки ВАЗ 21093, легковий комбі - В, 1990 року випуску, колір чорний, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
- стягнуто з ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України та Літинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на сплату судового збору в сумі 551, 20 грн в рівних частинах.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 рокувказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову  ОСОБА_2 
13 серпня 2020 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для усунення її недоліків.
На виконання вимог вищевказаної ухвали представник заявника, з використанням електронного цифрового підпису,направив на електронну адресу Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, квитанцію                  № 0.0.1870619801.1 від 15 жовтня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 3 307, 20 грн та квитанцію № 0.0.1870623563.1 від 15 жовтня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 1 102, 40 грн.
У поданому клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, зокрема, зазначено, що копію оскаржуваної постанови отримано   ОСОБА_1 17 червня 2020 року, на підтвердження наведеного надано копію поштового конверта зі штрихкодовим ідентифікатором 2105016500546.
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження підстави визнано неповажними та продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної, шляхом подання належних доказів на підтвердження неможливості подання касаційної скарги           у визначений законом строк.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 вересня 2020 року представник заявника надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження,    в якому зазначив, що  ОСОБА_2 у червні 2020 року, отримавши копію оскаржуваної постанови, не звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою,  у зв`язку з перебуванням на лікуванні його представника ОСОБА_3                   з 23 червня 2020 року по 07 липня 2020 року та з 13 липня 2020 року по 21 липня 2020 року. На підтвердження того, що ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні з 23 червня 2020 року по 07 липня 2020 року суду надано копію довідки від  02 липня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо              в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником     в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, копію повного тексту постанови Вінницького апеляційного суду від 28 травня 2020 року ОСОБА_2 отримав 17 червня 2020 року, а з касаційною скаргою через свого представника ОСОБА_3 звернувся лише 13 серпня 2020 року.
Наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для відкриття  касаційного провадження у справі.  
Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою    ОСОБА_1 а на постанову Вінницького апеляційного суду від            28 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до Літинського районного відділу державної виконавчої служби Центрально -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання електронних торгів (протоколу № 146230 «проведення електронних торгів», акта про проведенні електронні торги) недійсними та застосування реституціївідмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            І. О. Дундар
                                                                                                            Є. В. Краснощоков