ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2020 р.                                                        Справа №914/2295/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                О.П. Дубник 
          Г.Г. Якімець,
секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу за № 431-20 від 22.09.2020 року (вх.  №01-05/2670/20 від 29.09.2020 року)
на ухвалу господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року про закриття провадження (головуючий-суддя О.З. Галамай судді: М.М. Петрашко, Б.І. Яворський; повний текст ухвали складено 15.09.2020 року)

у справі № 914/2295/19
за позовом: Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу
до відповідача: Львівської міської ради
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Кабінету Міністрів України
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Міністерство культури України
за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Львівської обласної державної адміністрації
про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 “Про відмову Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обмеженої вул. Я. Раппапорта, вул. Базарною, вул. Броварною, вул.  Клепарівською”,

за участю:
від позивача Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу: Шейхет Мейлах – представник (довіреність б/н від 03.12.2018 року);
від позивача Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу: Шейхет Мейлах – керівник; Шумелда Р.Р. – адвокат (довіреність № 2716 від 21.11.2017 року); Могінська Т.А. – – адвокат (довіреність № 2716 від 21.11.2017 року);
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи-1: Курса О.С. – представник (витяг з ЄДРЮОФОП та ГФ від 16.11.2020 року);
від третьої особи-2: не з`явився;
від третьої особи-3: не з`явився,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції

11.11.2019 року Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулись до господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 року “Про відмову Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обмеженої вул. Я. Раппапорта, вул. Базарною, вул.  Броварною, вул. Клепарівською”.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року (головуючий-суддя О.З. Галамай судді: М.М. Петрашко, Б.І. Яворський) закрито провадження у справі №914/2295/19.
Ухвала суду мотивована тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивачі подали апеляційну скаргу, в якій не погоджуються з ухвалою суду першої інстанції. Вважають, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права. Вказують, що оскарження ухвали Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 року спрямовано на захист охоронюваних законом інтересів, що мають безпосередній зв`язок із правами, котрі вже існували станом на момент звернення до суду з позовом і на час прийняття спірної ухвали. Ці права не припинились і на даний час, а саме: право на збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність; право безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди,вести релігійну діяльність; право на розвиток етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національної меншини України; збереження життєвого середовища в місцях їх історичного і сучасного розселення з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб. Такі права обумовлені: наявністю на території, обмеженій вул. Я. Раппапорта, вул. Базарною, вул. Броварною, вул.Клепарівською, Старого Єврейського кладовища (XIV століття – 1855 рік); внесенням пам`ятки «Старе Єврейське кладовище XIV століття – 1855 рік між вулицями Рапапорта, Базарна, Броварна та Клепарівська» до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення за охоронним № 2951-Лв, на підставі наказу Міністерства культури і туризму України від 21.12.2010 року № 12/66/0/16-10; внесенням Комісією Сполучених Штатів з питань збереження американської спадщини за кордоном «Старого Єврейського кладовища XIV століття – 1855 рік між вулицями Раппапорта, Базарна, Броварна та Клепарівська» до переліку пам`яток за № UA13010101; набранням законної сили постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі № 462/3403/16-а, якою зобов`язано Львівську міську раду дати дозвіл замовнику Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою. Таким чином, у позивачів є право на використання спірної земельної ділянки в релігійних та культурних цілях, а також право на збереження об`єктів культурної спадщини як громадської організації, в тому числі й у спосіб встановлення категорії земель за ознакою наявності на них пам`ятки, а також забезпечення використання пам`ятки за функціональним призначенням, а території, на якій така розташована – за цільовим призначенням. Охоронюваний законом інтерес, за захистом якого звернулись позивачі, має прямий зв`язок з речовим правом – правом користування об`єктом культурної спадщини та водночас об`єктом релігійного поклоніння, його збереженням та охороною. Стверджують, даний спір належить розглядати виключно в порядку господарського судочинства. Просять скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року у справі №914/2295/19 та направити справу місцевому господарському суду для продовження розгляду. 

Доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржників. Звертає увагу на те, що ухвалою Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 року відмовлено Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 47000 га, обмеженої вул. Я. Раппапорта, вул.Базарною, вул.Броварною, вул. Клепарівською, для утримання та збереження місць поховань Старого єврейського кладовища. Позивачі звернулись до господарського суду Львівської області з позовом про визнання протиправною вказаної вище ухвали Львівської міської ради. При цьому, підставою такого звернення слугувало невиконання Львівською міською радою постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі №462/3403/16-а. Просить залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року у справі №914/2295/19, апеляційну скаргу Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу – без задоволення.

Треті особи не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року (головуючий-суддя О.В. Зварич судді: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу та призначено справу №914/2295/19 до розгляду на 26.10.2020 року о 14 год. 00 хв.
З підстав, зазначених в ухвалі від 26.10.2020 року (головуючий-суддя О.В. Зварич судді: В.М. Гриців, Г.Г. Якімець) суд відклав розгляд даної справи на 16.11.2020 року о 12  год. 45 хв.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії В.М. Гриців склад судової колегії Західного апеляційного господарського суду змінився, що підтверджується витягом з протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 року, який наявний в матеріалах справи.
В судовому засіданні представники позивачів підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі, просили скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу місцевому господарському суду для продовження розгляду.  
Представник третьої особи-1 погодився з доводами апелянтів про те, що спір підлягає розгляду в господарському суді, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд місцевому господарському суду.
Відповідач та треті особи-2, 3 не делегували своїх представників в судове засідання.
З`ясовуючи обставини про обізнаність відповідача та третіх осіб-2, 3 з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив таке.
03.11.2020 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 року про відкладення розгляду справи №914/2295/19 на 16.11.2020 року о 12 год. 45 хв. надіслано відповідачу та третім особам-2, 3 на їх офіційні електронні адреси (agu@lvivcity.gov.ua; info@mincult.gov.ua; admin@loda.gov.ua та kancel@loda.gov.ua).
Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№92437699), тобто є загальнодоступною.
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи. 
Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача та третіх осіб-2, 3.
При цьому, суд зауважує, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не розглядалось, оскільки дане клопотання отримане судом після закінчення судового засідання у справі №914/2295/19, а саме 16.11.2020 року о 14 год. 45 хв. (вх.№01-04/6703/20 від 16.11.2020 року), що підтверджується відміткою канцелярії Західного апеляційного господарського суду на цьому клопотанні.
Водночас, як зазначено вище, 03.11.2020 року ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 26.10.2020 року про відкладення розгляду справи №914/2295/19 на 16.11.2020 року о 12 год. 45 хв. надіслано відповідачу на його офіційну електронну адресу (agu@lvivcity.gov.ua). Отже, він мав можливість заздалегідь звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У Рішенні Конституційного Суду України № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року наведено офіційне тлумачення частини другої статті 55 Конституції України. 
Зокрема в пункті 1 резолютивної частини названого рішення Конституційний Суд зазначив: «В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 55 Конституції України (254к/96-ВР) необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом». 
Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент заявлення даного позову) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7)  справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8)  справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11)   справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання; 16)  справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець; 17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з усталеною судовою практикою визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент заявлення даного позову) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент заявлення даного позову) унормовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. 
Суб`єкт владних повноважень – орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, в пунктах 33-34 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18 зазначено таке.
«Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору».
У поданій до місцевого господарського суду позовній заяві (вх. № 2393 від 11.11.2019 року) Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу просять визнати недійсною ухвалу Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 року “Про відмову Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обмеженої вул. Я. Раппапорта, вул. Базарною, вул. Броварною, вул.  Клепарівською”.
При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивачів до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало невиконання Львівською міською радою постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі №462/3403/16-а, якою зобов`язано Львівську міську раду дати дозвіл замовнику Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою. Позивачі зазначають у своєму позові також про те, що у зв`язку з відмовою Львівської міської ради виконувати судове рішення вони звертались у Залізничний районний суд м. Львова із заявою в порядку судового контролю про визнання протиправною ухвали Львівської міської ради № 5034 від 25.04.2019 «Про відмову Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обмеженої вул. Я. Раппапорта, вул. Базарною, вул. Броварною, вул. Клепарівською”, прийняту відповідачем на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 р. у справі №462/3403/16-а. 
Ухвалою суду від 24.06.2019 р. у справі № 462/3403/16-а заяву задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 р. у справі №462/3403/16-а; надіслано окрему ухвалу на адресу Львівської міської ради.
Як видно зі змісту копії ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 24.06.2019 р. у справі № 462/3403/16-а, розгляд заяви здійснювався за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. У цій ухвалі суд зазначив про те, що не може розглядати питання про протиправність ухвали Львівської міської ради, оскільки таке питання підлягає розгляду в позовному провадженні (а.с.77-82, т.1).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а)організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.
Згідно зі статтею 50 Закону України «Про землеустрій» рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою (у випадках, передбачених законом) є одним з етапів процесу отримання речового права на земельну ділянку.
Дана справа стосується лише стадії надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тобто об`єкт цивільного права ще не сформований, в той час, як юрисдикція господарського суду поширюється на вирішення питань щодо наявності чи відсутності в особи цивільного права.
Таким чином, Львівська міська рада під час прийняття ухвали про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. 
Позивач помилково вважає, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості оскарження ухвали Львівської міської ради у позовному провадженні.
Вище суд наголошував, що згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент заявлення даного позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. 
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори розглядаються не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.    
У позовній заяві та апеляційній скарзі позивачі наголошують, що мають право на використання спірної земельної ділянки в релігійних та культурних цілях, а також право на збереження об`єктів культурної спадщини як громадської організації, в тому числі й у спосіб встановлення категорії земель за ознакою наявності на них пам`ятки, а також забезпечення використання пам`ятки за функціональним призначенням, а території, на якій така розташована – за цільовим призначенням. Охоронюваний законом інтерес, за захистом якого вони звернулись, має прямий зв`язок з речовим правом – правом користування об`єктом культурної спадщини та водночас об`єктом релігійного поклоніння, його збереженням та охороною.
Під час дослідження змісту предмета позову у даній справі суд з`ясовував, чи вирішувались ухвалою Львівської міської ради №5034 від 25.04.2019 року питання, пов`язані з речовими правами позивачів або інших осіб на земельну ділянку, та встановив, що оспорюваною ухвалою було відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки плану зонування території Шевченківського району м.Львова, відсутністю затвердженого у встановленому порядку історико-архітектурного опорного плану м.Львова. 
Тобто, результатом прийняття цієї ухвали не було набуття або позбавлення речового права позивачів (інших осіб) на земельну ділянку, що не дає підстав вважати спір, який виник між сторонами у даній справі, цивільно-правовим.
Враховуючи зазначені вище законодавчі норми, проаналізувавши зміст позовних вимог у справі №914/2295/19, апеляційний господарський суд вважає, що спір у даній справі не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а ухвалу Львівської міської ради №5034 від 25.04.2019 року позивачі вправі оспорювати відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України у суді адміністративної юрисдикції.
Отже, суд першої інстанцій в оскаржуваній ухвалі зробив правильний висновок про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому обгрунтовано та правомірно закрив провадження у справі. 
За змістом пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. 
Перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає ухвалу господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року у справі №914/2295/19 законною та обґрунтованою.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 

Керуючись, ст. ст. 86, 231, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу за № 431-20 від 22.09.2020 року (вх. № 01-05/2670/20 від 29.09.2020 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 09.09.2020 року у справі №914/2295/19 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 
Суддя                                                                                                    О.П. Дубник
        Суддя                                                                                                    Г.Г. Якімець