ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15611/18                                                    суддя першої інстанції: Клименчук Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 листопада 2020 року                                                                         м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
при секретарі                     - Закревській І.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі – Відповідач, Міноборони України) про:
- визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 з доданими до неї документами, про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії;
- зобов`язання Міноборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з настанням інвалідності, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2020 року позов задоволено частково – визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.08.2018 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог чинного законодавства направлена ОСОБА_1 заява про виплату одноразової грошової допомоги розглянута не була, за її наслідками не було прийнято жодного рішення, а відтак належним способом захисту прав Позивача є визнання протиправною бездіяльності Міноборони України щодо нерозгляду поданої заяви. Крім того, суд зауважив, що з огляду на відсутність прийнятого Міноборони України рішення, вимоги про зобов`язання останнього призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу є передчасними.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, Позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до суду, по-друге, відсутність рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги унеможливлює прийняття рішення про зобов`язання її призначити і виплатити. Крім того, з урахуванням наявних у матеріалах справи документів, підкреслює, що ними не підтверджується наявність у Позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.
Після усунення визначених в ухвалі від 18.08.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.11.2020 року.
У межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Міноборони України.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити повністю, а рішення суд першої інстанції – скасувати в частині, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 21.08.2018 року звернувся до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії (а.с. 12-14).
ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 28.08.2018 року №2/5/1518 повідомив ОСОБА_1 , що первинне звернення Позивача від 25.12.2015 року було надіслано 04.01.2016 року до Міноборони України та листом Департаменту фінансів Міноборони України від 19.02.2016 року за №248/3/6/750 ОСОБА_1 вже повідомляли про повернення документів без реалізації, у зв`язку з тим, що немає законодавчих підстав для призначення одноразової допомоги. Оскільки розпорядник бюджетних коштів вже прийняв рішення та інформував Позивача про це зазначеним листом, то повторно подані документи залишаються без руху (а.с. 15-16).
У свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, Міністерство оборони України, отримавши заяву ОСОБА_1 від 21.08.2018 року та додані документи, не відреагувало на неї жодним чином.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 16, 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон), Порядку призначенні і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі – Порядок №975), суд першої інстанції прийшов до висновку, що неприйняття Відповідачем за наслідками розгляду документів щодо призначення одноразової грошової допомоги Позивачу рішення свідчить про протиправну бездіяльність Міноборони України.
З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Згідно пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Приписи ч. 9 ст. 16-3 Закону визначають, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно пп. 1 п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
У п. 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
У силу приписів п.п. 12-13 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З аналізу зазначений вище приписів вбачається, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вирішення питання щодо призначення особі одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
До компетенції військового комісаріату належить прийняття від заявника документів, формування відповідного пакету документів, складання висновку та направлення їх до Міноборони України для прийняття рішення з приводу призначення вказаної допомоги. Питання про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги вирішується Міноборони України лише після отримання від військового комісаріату передбаченого законодавством пакету документів та висновку. 
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що заява ОСОБА_1 від 21.08.2018 року із доданими до неї документами Київським обласним військовим комісаріатом до Міноборони України не направлялася, про що Позивача було повідомлено листом від 28.08.2018 року №2/5/1518. Доказів оскарження відповідних дій чи бездіяльності військового комісаріату матеріали справи не містять.
У свою чергу, хоча заява від 28.08.2018 року та додані до неї документи були направлені ОСОБА_1 і безпосередньо до Міноборони України, судова колегія приходить до висновку, що отримання Відповідачем такої заяви поза межами нормативно регламентованої процедури, про яку було зазначено вище, унеможливлює прийняття останнім рішення щодо призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги Позивачу у зв`язку із неотриманням визначених Порядком № 975 документів у передбачений ним спосіб.
На переконання судової колегії, матеріали справи також не містять належних і допустимих доказів отримання Міноборони України заяви ОСОБА_1 від 21.08.2018 року та доданих до неї документів. Наявна у матеріалах справи заява від 21.08.2018 року (а.с. 13) не може вважатися документом, що підтверджує факт звернення особи до Міноборони України, оскільки не містить відмітки про її прийняття таким органом. До того ж, фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 20.08.2018 року (а.с. 14) не може вважатися документом, що підтверджує направлення на адресу Відповідача заяви від 21.08.2018 року, оскільки остання датована наступним від моменту відправлення числом.
Крім того, відповідно до абз. 27 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Згідно п. 61 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.
Тобто, належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом. Водночас, сам по собі розрахунковий документ, що виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.
Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05.06.2018 року у справі №820/2865/17 та у постанові від 16.04.2020 року у справі № 826/3876/17.
За таких обставин та з огляду на те, що у матеріалах справи відсутня будь-які належні і допустимі докази направлення ОСОБА_1 до Міноборони України заяви про призначення одноразової грошової допомоги від 21.08.2018 року, а також враховуючи те, що така заява в силу положень Порядку №975 повинна подаватися до уповноваженого військового комісаріату, колегія суддів приходить до висновку про неможливість прийняття Відповідачем рішення з приводу призначення чи відмови у призначенні одноразової грошової допомоги Позивачу у зв`язку із неотриманням визначених Порядком № 975 документів. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що правомірність направлення чи ненаправлення ІНФОРМАЦІЯ_3 до Міністерства оборони України поданих ОСОБА_1 заяви від 21.08.2018 року із доданими до неї документами не є предметом даного судового розгляду.
Судовою колегією не надається оцінка питанню наявності або відсутності у Позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки у межах даного спору встановлено, що відповідне питання Відповідачем не розглядалося з огляду на неотримання в установлені законодавством порядок і спосіб документів про призначення такої допомоги. Відтак, надання оцінки відповідним доводам учасників справи з огляду на викладені обставини, як вірно зазначив суд першої інстанції, було б передчасним.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів отримання Відповідачем заяви Позивача про виплату одноразової грошової допомоги та підтверджують неотримання Міноборони України поданих ОСОБА_1 поданих до Київського обласного військового комісаріату документів, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати у відповідній частині та ухвалити у ній нове про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду – скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити повністю.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року – скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Прийняти в указаній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2020 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено та підписано « 25» листопада 2020 року.