П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4936/20	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі № 420/4936/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати неправомірним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 28.02.2020 року №41 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області прийняти рішення щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020року адміністративний позов ОСОБА_1 , у зв`язку з невідповідністю його вимогам статей 160, 161 КАС України, залишено без руху.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі № 420/4936/20 адміністративний позов ОСОБА_1 , у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вищеозначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків обставинам справи, у зв`язку з чим неправильно застосовано норми матеріального права  та порушено норми процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що повертаючи позовну заяву позивачеві Одеським окружним адміністративним судом не прийнято до уваги реальні побоювання ОСОБА_1 за власне життя у разі повернення до країни громадської належності.
Скориставшись наданим чинним процесуальним законодавством правом, ГУ ДМС в Одеській області подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що судом першої інстанції цілком правомірно винесено спірну ухвалу від 09 вересня 2020 року, оскільки ОСОБА_1 у встановлений судовим рішенням строк недоліки позовної заяви не усунуто.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Зокрема, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху Одеським окружним адміністративним судом вказано на наступні недоліки, а саме: позивачем у позовній заяві незрозуміло зазначено адресу його місця знаходження; позивачем не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду; позивачем не зазначено коли саме він покинув країну походження, яким чином, коли прибув в Україну; позивачем не зазначено про володіння українською мовою, або перекладача, представника, з яким складався позов, тобто його розуміння предмету та підстав позову.
Проте, у встановлений ухвалою окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року строк недоліки позовної заяви позивачем не усунуто.
Між тим, суд першої інстанції не вирішував питання про повернення позову, оскільки Законом України №540-ІХ від 30.03.2020 року  розділ VI КАС України доповнено пунктом 3, згідно із яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, ст.169 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, у тому числі    щодо залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з 12.03.2020 р. до 03.04.2020 р. на території України встановлено карантин та заборонено проведення масових заходів. 
У подальшому карантин неодноразово продовжувався, та останній раз до 31.08.2020 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №713-ІХ від 18.06.2020 року, якій набрав чинності 17.07.2020 року, змінено редакцію пункту 3 розділу VI КАС України та визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього  Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. 
Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. 
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Отже, положеннями чинного законодавства, у межах спірних правовідносин, передбачено можливість продовження процесуального строку лише за заявою учасника справи.
Згідно з розділом II (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України №713-ІХ від 18.05.2020 року цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до    пункту 3      розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"     №540-ІХ     від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Таким чином, законодавець надав учасникам справ 20 денний строк для подання заяви по справі на продовження будь-якого процесуального строку, у тому числі, який надається учаснику справи для усунення недоліків позову. 
Оскільки, закон набрав чинності 17.07.2020 року, останнім 20-м днем для подачі вказаної заяви - є 06.08.2020 року.    
Натомість, станом на 09.09.2020 року по даній справі не зареєстровано заяви позивача про продовження строку на усунення недоліків позову або будь-яких інших заяв.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не лише держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками окружного адміністративного суду про необхідність повернення позовної заяви з додатками ОСОБА_1 , оскільки позивачем внаслідок власної бездіяльності не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими викладені в апеляційній скарзі, як на підставу для її задоволення, доводи відносно того, що повертаючи позовну заяву позивачеві Одеським окружним адміністративним судом не прийнято до уваги реальні побоювання ОСОБА_1 за власне життя у разі повернення до країни громадської належності, оскільки означене жодним чином не свідчить про усунення позивачем недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, та не спростовує зазначених в оскаржуваній ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020р. висновків. 
До того ж, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено в чому, зокрема, полягає неправильність чи неповнота судового рішення місцевого суду.
Отже, належних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено.
Окрім того, відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, повернення позовної заяви позивачеві, з підстав передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України, не є перешкодою доступу до правосуддя.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі № 420/4936/20 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Єщенко О.В.