ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19959/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  30 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененко О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Магнат" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Магнат" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Магнат" (далі - ТОВ "ФК Магнат", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС в м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в м. Києві від 27.08.2018 №0044341409 (форма «С»).
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт зокрема зазначив, що використання реєстраторів розрахункових операцій під час виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти є обов`язковим лише для певного кола суб`єктів, перелік яких визначено у статті 4 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), а саме уповноважених банків та їх агентів.
Оскільки позивач не належить до кола суб`єктів на яких розповсюджується вимога Закону №265/95-ВР щодо обов`язкового застосування реєстраторів розрахункових операцій то підстави для притягнення його до відповідальності та накладення штрафу відсутні.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк не скористався.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Національним банком України (далі - НБУ) надано ТОВ "ФК Магнат" генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 №168, зазначених у пункті 3 (діяльність з обміну валют) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями.
10 серпня 2018 року співробітниками Головного управління ДФС у Херсонській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ "ФК Магнат" з питань дотримання вимог законодавства при проведенні валютно-обмінних операцій, розташованої за адресою: м. Херсон, проспект 200 років Херсона, 30, за результатами якої складено Акт від 10.08.2018 №0377/21/22/РРО/39307260.
На підставі акта перевірки від 10.08.2018 №0377/21/22/РРО/39307260 ГУ ДФС у м. Києві 27.08.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення №0044341409 (форма "С"), яким за порушення пункту 2 статті 4 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно з пунктом 1 статті 18 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1700,00 грн.
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв`язку та їх агенти, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, зобов`язані використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій.
На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, який здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти в пунктах обміну іноземної валюти, зобов`язаний використовувати в своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій і в разі порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР має нести фінансову відповідальність у вигляді штрафу. 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пункту 2 статті 4 Закону №265/95-ВР уповноважені банки, що здійснюють операції  з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які  здійснюють  ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані, зокрема проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках  розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.
Відповідальність за вказане порушення у вигляді фінансових санкцій передбачена статтею 18 Закону № 265/95-ВР, де вказано, що у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірах, визначених цією статтею.
З аналізу наведених норм убачається, що фінансові санкції, передбачені статтею 18 Закону № 265/95-ВР, застосовуються виключно до уповноважених банків та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 по справі №826/9164/17.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач не належить до уповноважених банків або його агентів, а є небанківською фінансовою установою і здійснює свою діяльність відповідно до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 №168, виданої Національним Банком України.
З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо можливості застосування до позивача санкцій, установлених статтею 18 Закону №265/95-ВР, оскільки позивач не є суб`єктом(уповноваженим банком чи суб`єктом господарювання, що здійснює свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками), до якого такі санкції можуть застосовуватися.
За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення статті 18 Закону №265/95-ВР, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Ураховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Магнат" задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в м. Києві від 27 серпня 2018 р. № 0044341409.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Магнат" (01133, місто Київ, вул. Євгена Коновальця, буд. 36-В, код ЄДРПОУ 39307260) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління  Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 39439980) понесені судові витрати у розмірі 4405 (чотири тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає. 

Головуючий            суддя                                                                 І.О.Лічевецький 

                                суддя                                                            В.П.Мельничук 

                                суддя                                                           О.М.Оксененко