ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3336/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  06 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМК» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМК» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМК» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 27.11.2019 №0305261505.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, заборгованість товариства не набула статусу безнадійної, оскільки, мало місце переривання строків позовної давності, отже у товариства не виникло обов`язку з складання та відповідно реєстрації податкових накладних з ПДВ за операціями, що відображені в акті перевірки за якими застосовано штрафні санкції.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що на підставі акта перевірки від 09.08.2019 №448/26-15-14-01-02/32592573 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 №0305261505, яким встановлено порушення позивачем вимог статей 4, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 6, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» до складу показника «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, безпідставно віднесено витрати з придбання товарів, послуг, в результаті чого завищено витрати на загальну суму 1380139 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 1  130  784,00 грн та за 2018 рік у сумі 249  355,00 грн. Крім того, TOB «ТМК» внаслідок оформлення взаємовідновин з TOB «ХАЙТБУД», TOB «ФІДО-СТРОЙ ГРУП», TOB «СПРІНТ-ЮГ», TOB «ЗЕНИТ-ТРЕЙД», в порушення вимог п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України, ч. 6, ч. 7 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» завищено податковий кредит за січень 2017 року - квітень 2018 року у загальній сумі 276  028,00 грн, внаслідок чого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 120-1.3 ст. 120 Податкового кодексу України. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що заборгованість позивача перед контрагентами не набула статусу безнадійної, не була пролонгована та визнавалась позивачем. Висновки відповідача щодо порушення позивачем до 01.04.2016 суперечать п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України. Суд першої інстанції не було досліджено підстав виникнення у позивача обов`язку щодо реєстрації податкових накладних. Крім того, акт перевірки було складено без затвердженої у встановленому порядку обов`язкової уніфікованої форми акту, що виключає правомірність його оформлення в такому вигляді в ході заходу державного нагляду. Акт перевірки не був вручений уповноваженим представникам позивача, а був надісланий поштою.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТМК» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 валютного законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2019, іншого законодавства за період з 01.04.2016  по 31.03.2019.
Перевірка проводилась з 15.07.2019 по 02.08.2019. Термін проведення перевірки продовжувався з 29.07.2019 по 02.08.2019 на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 25.07.2019 №10749.
За результатами перевірки складено Акт перевірки від 09.08.2019 № 448/26-15-14-01-02/32592573, в якому зроблено висновок про порушення позивачем, зокрема, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України: ТОВ «ТМК» на адресу контрагентів - покупців не зареєстровано податкову накладну та порушено граничні терміни реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 10375/6/99-00-08-05-01 від 21.11.2019 було скасовано застосування штрафних санкцій в частині за не складання та реєстрації податкових накладних за грудень 2016 року на загальну суму 296813,00 грн (у зв`язку з простроченням 1095 днів, за межами перевірки) в іншій частині нарахування штрафних санкцій залишено без змін.  
На підставі висновків Акту перевірки від 09.08.2019 № 448/26-15-14-01-02/32592573 та Рішення ДПС України про результати розгляду скарги № 10375/6/99-00-08-05-01 від 21.11.2019 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 №0305261505, яким позивачу на підставі п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, ст. 1201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних на загальну суму 226  225,00 грн, нараховано штраф з податку на додану вартість у розмірі 113  113,00 грн.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного первинного документу щодо здійснення господарських операцій, які стали підставою для застосування спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій за не видання та відповідно не реєстрацію податкових накладних, також не надано належних доказів переривання терміну позовної давності за вказаними господарськими операціями. За даними перевірки позивачем в порушення п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, обчисленні в результаті простроченої кредиторської заборгованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна  та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України   «Про електронні документи та електронний документообіг»   та   «Про електронні довірчі послуги».
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або  пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Під час перевірки з урахуванням Рішення ДПС України про результати розгляду скарги №10375/6/99-00-08-05-01 від 21.11.2019 було встановлено, що за результатами аналізу кредиторської заборгованості TOB «ТМК» в розрізі контрагентів та термінів виникнення встановлено, що станом на 31.03.2019 на бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується наступна кредиторська заборгованість у сумі 3  558  668,00 грн та 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» у сумі 25  494,00 грн, по якій минув строк позовної давності (табл. №1, стор. 5-6 Акту перевірки):
-          постачальник ТОВ «АЛАР КОНСАЛТ» договір від 02.11.2015 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 120000,00 грн);
-          постачальник АТП-777 ПП договір від 17/07-1 (17.07.2008) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 120000,00 грн);
-          постачальник ТОВ «ЛІЗАТОРБУД» (ТОВ «Будальтернатива») договір від 19.01.2016 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 200077,97 грн);
-          постачальник ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ПРОЕКТНА ФІРМА Україна» договір від 22.01.2010 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 22973,81 грн);
-          постачальник ТОВ «ВАП - БУД» договір від 12.09.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 1482,80 грн);
-          постачальник ТОВ «ГЕОС БК» договір від 21.04.2010 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 1428,80 грн);
-          постачальник ТОВ «ГРОС-А» рахунок-фактура від 02.03.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 1968,00 грн);
-          постачальник ВАТ «ДБКЗ» договір від 10.09.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 4872,84 грн);
-          постачальник ДП «УМЦБДР ТА IT» МОЗ УКРАЇНИ» рахунок-фактура від 14.03.2014 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 808,62 грн);
-          постачальник ТОВ «ЄВРОБРОК» рахунок-фактура від 27.04.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 1362,00 грн);
-          постачальник ТОВ «ІК-МОНТАЖ» договір від 03.09.2008 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 28578,86 грн);
-          постачальник КДП «Київгеоінформатика» рахунок-фактура від 17.12.2008 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 2176,56 грн);
-          постачальник ВАТ «КИЇВМІСЬКБУД ТРЕСТ» договір від 26.10.2009 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 22093,82 грн);
-          постачальник ТОВ «КОНСОЛЬ ПЛЮС» договір від 01.03.2011 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 226963,50грн);
-          постачальник ТОВ КФ «КОНТИНІУМ-ГАЛИЧИНА» рахунок-фактура від 25.09.2009 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 100,00 грн);
-          постачальник ДП «МАСТЕР ЕЛЛОЙС» рахунки-фактури за 2007-2008 роки (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 631815,68 грн);
-          постачальник ТОВ «МАСТЕРПАЙП» рахунок-фактура від 15.07.2015 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 11760,00 грн);
-          постачальник ДП МОУ «МОНТАЖНИК-Україна» договір від 05.11.2012 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 11105,59 грн);
-          постачальник ТОВ «ПРОФЕСІОНАЛ» рахунок-фактура від 21.02.2008 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 300,00 грн);
-          постачальник ТОВ «РЕЙНКОЛ» договір від 03.03.2008 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 706980,00 грн);
-          постачальник ТОВ «СОЛСТРОЙ» договір від 01.04.2010 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 6630,00 грн);
-          постачальник ТОВ «СПЕЦБУДПРОЕКТ» договір від 25.04.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 20892,00 грн);
-          постачальник ФОП ОСОБА_1 договір від 14.06.2006 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 420350,00 грн);
-          постачальник ПП «ТЕПЛОМЕРЕЖАСПЕЦКОМПЛЕКТ» рахунки-фактури за 2008 року (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 54489,04 грн);
-          постачальник ТОВ «УКОМОНОЛІТБУД» видаткова накладна від 30.10.2009 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 21870,92 грн);
-          постачальник ТОВ «УКРРЕСТАВРАЦІЯ» договір від 19.07.2012 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 141,67 грн);
-          постачальник ТОВ «УКРЦЕНТРПОСТАЧ» договір від 14.12.2011 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 41,16 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 30/07/15 (30.07.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 269356,80 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 30/07/15-3 (30.07.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 320230,52 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 525-1с (03.08.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 174693,60 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 28/05/15 (04.08.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 35555,10 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 01/09/2015 (01.09.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 195111,60 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 02/09/15 (02.09.15) (початкове сальдо на 01.04.2016  = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 29749,35 грн);
-          постачальник КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва - договір 03.01.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 7964,46 грн);
-          постачальник ТОВ «ЦЕНТРКОНСАЛТ» договір 30/07/15 (30.07.15) (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 269356,80 грн);
-          постачальник Навал АО (нерезидент Фінляндія) договір 01.03.2007 (початкове сальдо на 01.04.2016 = кінцевому сальдо станом на 31.03.2019 становить 25494,07 грн). 
Всього на загальну суму 3584163,00 грн.  
Під час перевірки представнику ТОВ «ТМК» було надано запити від 31.07.2019 №4, від 02.08.2018 №5 про надання інформації щодо термінів виникнення заборгованостей (останньої господарської операції із зазначеними контрагентами). До перевірки надано картки по рахунку 631 по контрагентам, при цьому, первинних документів до перевірки позивачем не надано, інформація щодо пролонгації відсутня.
Складено акти про відмову в наданні первинних документів від 31.07.2019 № 1553/26-15-14-01-02/32592573 та від 02.08.2019 № 1568/26-15-14-01-02/32592573.
Суд першої інстанції вірно наголосив, що в силу приписів частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Разом із тим, матеріали справи не містять належних доказів та інформації щодо кожного із контрагентів позивача, по яким нараховано ПДВ та за якими операціями, а також чи у межах строку до позивача застосовано штрафні санкції щодо своєчасності реєстрації податкових накладних.
Позивач у позовній заяві вказує, що у межах строку позовної давності відповідав на звернення кредиторів та підтверджував і визнавав свою заборгованість (копії листів про визнання заборгованості нібито були додатково надані відповідачу разом із запереченнями до Акту перевірки).
Відповідно до статей 256 та 257 Цивільного кодексу позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.
При цьому, статтею 258 цього Кодексу встановлено спеціальну позовну давність строком один рік. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися і більш тривала позовна давність порівняно із загальною.
Згідно ст.259 Цивільного кодексу позовну давність, установлену законом, може бути збільшено за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладають у письмовій формі. Проте зменшення подібним чином установленої законом позовної давності законодавством не передбачено.
Відповідно до статті  264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Дії особи, що свідчать про визнання нею боргу: визнання боржником пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає наявність боргу, а також прохання боржника про  таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, за якою виникла суперечка; письмове звернення боржника до кредитора про гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником (або за його згодою іншою особою) основного боргу та/або сум санкцій
Бездіяльність боржника (наприклад, неоскарження безспірного списання коштів, якщо таку можливість допускає закон або договір) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.
Також позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову, предметом якого є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Після переривання перебіг позовної давності починається знову, і час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Разом із тим, позивачем не надано жодного первинного документу щодо здійснення господарських операцій, які стали підставою для застосування спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій за не видання та відповідно не реєстрацію податкових накладних. Позивачем також не надано належних доказів переривання терміну позовної давності за вказаними господарськими операціями.
Протягом періоду за який було здійснено перевірку діяли різні норми Податкового Кодексу щодо строків реєстрації податкових накладних.
Так у період з 07.01.2016 до 01.01.2017: реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.
У період з 01.01.2017 реєстрація податкових - накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
-          для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
-          для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення вказаних строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Податковим кодексом України.
Згідно з п.2 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України в і 22.09.2014 № 957 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1129), податкова накладна та додатки до неї складаються та надаються отримувачу (покупцю) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Відправлення, передавання, одержання, зберігання та організація обігу податкових накладних в електронній формі здійснюються у порядку, визначеному законодавством.
Усі податкові накладні, в тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 13, 18 та 20 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3 «Порядку заповнення податкової накладної», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 р. № 1307, усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.
За даними перевірки позивачем в порушення п. 201.10 ст.201 ПК України не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму ПДВ у розмірі 135,00 грн за березень 2017 року, у розмірі 100225,00 грн за липень 2018 року, у розмірі 35042,00 грн за серпень 2018 року, у розмірі 37477,00 грн за вересень 2018 року, у розмірі 20000,00 грн за листопад 2018 року, у розмірі 33346,00 грн за січень 2019 року, обчисленні в результаті простроченої кредиторської заборгованості.
Суд першої інстанції вірно вказав, що посилання позивача на те, що відповідачем складено Акт перевірки за браком форми, не спростовують наявності зафіксованих у цьому Акті порушень позивачем вимог податкового законодавства, зокрема, не видання та не реєстрація податкових накладних.  
Крім того, відповідно до ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апелянтом до апеляційного суду подано клопотання про долучення доказів, а саме: копії договорів, копії листів про визнання заборгованості.           
Разом із тим, надання таких доказів до суду апеляційної інстанції без наведення обгрунтованих причин неможливості їх подачі до суду першої інстанції не може вважатися дотриманням ч.4 ст.161 КАС України.
Стаття 44 КАС України передбачає, що особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Необхідно зауважити, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників адміністративного процесу, заборона зловживати наданими правами.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм статті 8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу.
На переконання колегії суддів апелянтом не наведено підстав, які б продемонстрували існування особливих обставин, які б виправдовували не подання вчасно доказів по справі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 №0305261505 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тому дане рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМК» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 06.10.2020.

Головуючий-суддя:	А.Ю. Кучма	
 	 	
Судді:	В.О. Аліменко	
 	 	
 	Н.В. Безименна