ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 815/5707/16
адміністративне провадження № К/9901/15706/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
cудді-доповідача – Радишевської О.Р.,
суддів – Кашпур   О.В., Уханенка   С.А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №815/5707/16
за позовом  ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м.   Одеси, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України – про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді Іванова   Е.А., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Шляхтицького   О.І., суддів Семенюка   Г.В., Романішина   В.Л.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.           ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (далі – відповідач-1, ЦВЛК ДПС України), Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м.   Одеси (далі – відповідач-2, ВЛК КГ ДПС м.   Одеси), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України (далі – третя особа), з вимогами: зобов`язати ЦВЛК ДПС України скасувати постанову «Обмежено придатний до військової служби» у свідоцтві про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 ; направити свідоцтво про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 для доопрацювання до ВЛК КГ ДПС м.   Одеси; зобов`язати ВЛК КГ ДПС м.   Одеси доопрацювати свідоцтво про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 відповідно до пунктів 1.12, 11.4, 11.8, 13.4, 13.3 «Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333; стягнути з ВЛК КГ ДПС м.   Одеси моральну шкоду в розмірі 120   000 грн на користь ОСОБА_1 .
2.          На обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до статті 22 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, – до 45 років. Оскільки він досяг граничного віку та строк дії контракту закінчився, то його має бути звільнено від проходження військової служби відповідно до контракту та Закону №2232-XII.
3.          Також ВЛК КГ ДПС м.   Одеси за розпорядженням командира військової частини № НОМЕР_1 було проведено огляд позивача та в результаті виявлених хвороб видано свідоцтво про хворобу від 03.08.2016 №150/598, згідно з яким позивача визнано обмежено придатним до військової служби. Позивач не погоджується з таким висновком комісії та вважає, що оскільки відповідно до діагнозів, установлених військово-лікарською комісією, йому необхідний лише відпочинок, дієта, забороняється піднімати важкі предмети, то він є непридатним до військової служби.
4.          Позивач наголошує, що ВЛК КГ ДПС м.   Одеси, порушуючи приписи пункту «б» частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII і Закону України від 20   грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відмовляється вносити у свій висновок інше формулювання його стану здоров`я, тобто, на думку позивача, відповідач-2 у своєму висновку повинен замість фрази «Обмежено придатний до військової служби» зазначити «Непридатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час».
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5.           ОСОБА_1 проходив військову службу згідно з контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України з 31.05.2012.
6.          Позивач служив у військовій частині № НОМЕР_1 , загоні морської охорони ДПС України згідно з Указом Президента України «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» від 29.12.2009 №1115/2009, виконуючи покладені на нього обов`язки, передбаченні законодавством і контрактом, які закріпленні відповідно до його посади – старшого мічмана, старшого техніка-командира плавучої казарми (проєкту Р-140), відділення шкіперо-технічного забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України.
7.          За розпорядженням командира частини №1485 позивач 03.08.2016 пройшов медичний огляд у ВЛК КГ ДПС м.   Одеси та отримав свідоцтво про хворобу від 03.08.2016 №150/598, яке затверджено ЦВЛК ДПС України. 
8.          У вказаному висновку зазначено діагноз і вказано про пов`язаність захворювання з проходженням військової служби. Так, позивачу було поставлено діагноз: «ІХС. Стабільна стенокардія. І ФК. Атеросклероз аорти. Атеросклеротичний кардіосклероз. Синдром вкороченого інтервалу PQ. СН0   ст. Виразкова хвороба цибулини ДПК у фазі ремісії. Незначна рубцева деформація цибулини ДПК без порушень функцій. Ковзна грижа стравохідного отвору діафрагми І ступеня без порушення функцій. Повна вторинна адентія верхньої щелепи, замінена повним знімним протезом. Часткова вторинна адентія нижньої щелепи, відсутні 31, 32, 41, 42 зуби. Запротезований незнімним мостовим протезом 34, 33, 32, 31, 41, 42, 43 зубів. Вузловий зоб І ступеня без порушень функцій. Поширений між хребцевий остеохондроз хребта, правобічний сколіоз І ступеня грудного (2-0) та поперекового (4-0) відділів хребта без порушення функцій. Хронічна вертеброгенна цервікотораколюмбалгія у фазі ремісії без порушення функцій. Віддалені наслідки перелому остистого відростка С-2 із зміщенням уламка остистого відростка С-2 у вигляді незрощеного перелому. Віддалені наслідки закритого перелому правої променевої кістки у вигляді консолідації перелому, кутової деформації верхньої третини променевої кістки та посттравматичного артрозу правого ліктьового суглобу без порушення функцій. Пресбіопія ст.2,0 Д на обидва ока».
9.          Відповідно до пункту 13 свідоцтва про хворобу було внесено постанову ВЛК, відповідно до якої на підставі статей 40-в, 38-в, 53-в, 55-б, 49-а графи ІІ додатку 5 до Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 (у редакції наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.09.2012 №450), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.06.2009 №333 (далі – Положення №333), позивача визнано обмежено придатним до військової служби.
10.          03 серпня 2016 року позивач звернувся до Клінічного госпіталю «Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України» (військова частина № НОМЕР_2 ) з рапортом, у якому ставилось питання його подальшого перебування на службі. За наслідками розгляду вказаного рапорту, останній листом від 23.08.2016 вих. №33/1334 повідомив про неможливість звільнення позивача з Державної прикордонної служби України на підставі пункту «б» частини восьмої статті 26 Закону №2232-XII, оскільки вказана норма Закону передбачає звільнення за станом здоров`я лише на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо особа не висловила бажання продовжувати військову службу.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
11.          Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, у задоволені позову відмовлено.
12.          Суд першої інстанції, з позицією якої погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що Розклад хвороб, станів, фізичних вад і пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, який є Додатком 5 до Положення №333 (далі – Розклад хвороб), поділяється на чотири графи. Позивач відноситься до графи ІІ Розкладу хвороб.
13.          Стаття 38 Розкладу хвороб включає такі хвороби та ступінь порушення функцій: «некоронарогенні хвороби серця (перикарда, міокарда, ендокарда, клапанного апарату), легеневе серце і порушення легеневого кровообігу (легенева емболія, усі форми легенево-серцевої недостатності, хвороби легеневих судин), усі форми кардіоміопатії, порушення серцевого ритму та провідності, дегенерація (дистрофія) міокарда, пролапс мітрального клапана та інші ураження клапанів серця, наслідки хірургічних втручань з приводу вроджених або набутих вад серця I00-I09, I26-I52, що супроводжуються серцевою недостатністю», де навпроти пункту «В» (із серцевою недостатністю І стадії) стоїть категорія придатності ПОВІ, тобто придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
14.          Стаття 40 Розкладу хвороб включає такі хвороби та ступінь порушення функцій: «ішемічна хвороба серця 120-125 (усі форми стенокардії, гострий та повторний інфаркт міокарда, їх ускладнення); хронічна ішемічна хвороба серця (атеросклеротична хвороба серця, аневризма серця, коронарної артерії, наслідки хірургічних втручань на судинах серця, імплантації штучного водія ритму та інші, що супроводжуються серцевою недостатністю)», де напроти пункту «В» (із серцевою недостатністю І стадії) стоїть категорія придатності ПОВІ, тобто придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
15.          Стаття 49 Розкладу хвороб включає такі хвороби та ступінь порушення функцій: «хвороби порожнини рота, слинних залоз та щелеп K00-K14 (порушення розвитку та прорізування зубів, ратиновані та імпактні зуби, карієс зубів, інші хвороби твердих тканин зубів, хвороби пульпи та периапікальних тканин, інші ушкодження зубів та їх опорного апарату; кісти ділянки рота; інші хвороби щелеп; хвороби слинних залоз, стоматит та пов`язані з ним ураження, хвороби губи, слизової оболонки рота та язика). Виключено: «гінгівіт і хвороби пародонта K05, інші ураження ясен і беззубого альвеолярного відростка K06 (включено до статті 50), щелепно-лицьові аномалії, включаючи аномалії прикусу K07 (включено до статті 51)», де навпроти пункту «А» (відсутність 10 і більше зубів на одній щелепі або заміна їх знімним протезом, відсутність 8 кутніх зубів на одній щелепі, відсутність 4 кутніх зубів на верхній щелепі з одного боку та 4 кутніх зубів на нижній щелепі з другого боку або заміна їх знімними протезами) стоїть категорія придатності ПОВІ, тобто придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
16.          Стаття 53 Розкладу хвороб включає такі хвороби та ступінь порушення функцій: «виразкова хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки К25-К26», де навпроти пункту «В» (із незначним порушенням функцій) стоїть категорія придатності ПОВІ, тобто придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
17.          Стаття 55 Розкладу хвороб включає такі хвороби та ступінь порушення функцій: «грижа K40-K46 (пахова, стегнова, пупкова, черевної стінки, діафрагмальна, інші та неуточнені грижі черевної порожнини)», де навпроти пункту «Б» (із помірним і незначними порушеннями функцій) стоїть категорія придатності ПОВІ, тобто придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
18.          Отже, суди попередніх інстанцій вказали, що згідно з Розкладом хвороб наявні у позивача хвороби не є такими, щодо яких приймається рішення про «Непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у військовий час».
19.          З огляду на це суди попередніх інстанцій позовну вимогу позивача щодо зобов`язання ЦВЛК ДПС України скасувати постанову «Обмежено придатний до військової служби» у свідоцтві про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 визнали безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
20.          Позовні вимоги позивача про направлення свідоцтва про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 для доопрацювання до ВЛК КГ ДПС м.   Одеси та зобов`язання ВЛК КГ ДПС м. Одеси доопрацювати свідоцтво про хворобу від 03.08.2016 №150/598 ОСОБА_1 відповідно до пунктів 1.12, 11.4, 11.8, 13.4, 13.3 «Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333, є похідними, у зв`язку з чим вони також не підлягають задоволенню.
21.          Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем не було доведено заподіяння діями та бездіяльністю відповідачів такої шкоди.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
22.          У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
23.          Касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що судами попередніх інстанцій установлено, що позивач відноситься до графи ІІ Розкладу хвороб.
24.          Водночас суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тим обставинам, що плавуча казарма (проєкту Р-140), на якій проходив службу позивач, є судном забезпечення Морської охорони, згідно з Класифікацією кораблів, катерів і суден забезпечення Морської охорони, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.07.2011 №539 (ранг «Плавпричали, плав майстерні та інші плавзасоби»), а посада позивача відноситься до переліку посад військовослужбовців плавскладу. Отже, для визначення ступеня придатності позивача до військової служби необхідно застосовувати не графу ІІ, а графу IV Розкладу хвороб, а саме: громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом у плавскладі, військовослужбовці, які відбираються та проходять службу у плавскладі Державної прикордонної служби України, в тому числі, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
25.          Позивач наголошує, що, застосовуючи графу IV Розкладу хвороб, висновки ВЛК щодо визначення ступеню придатності позивача до військової служби повинні бути іншими.
26.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 липня 2017   року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
27.          21 серпня 2017 року скаржником надійшли додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких останній посилається на докази отримані ним після прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішень, які, на думку позивача, підтверджують його доводи в частині неповного дослідження його стану здоров`я.
28.          15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.
29.          05 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.
30.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Стрелець   Т.Г, суддям Білоусу   О.В., Желтобрюх   І.Л.
31.          Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду – від 31 травня 2019 року №557/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
32.          За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Кашпур   О.В., Уханенку   С.А.
33.          Від відповідачів надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких вони наполягають на безпідставності останньої, просять у її задоволенні відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін.
V. Джерела права та акти їхнього застосування
34.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
35.          Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
36.          Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
37.          08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі – Закон №460-XI), яким до окремих положень КАС України унесені зміни.
38.          Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
39.          З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX.
40.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
41.          Статтею 70 Закону України від 19 листопада 1992 року №2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі – Закон №2801-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців і військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
42.          Повноваження ЦВЛК ДПС України визначаються Положенням №333. Указане Положення встановлює порядок проведення військово-лікарськими комісіями Державної прикордонної служби України (далі – Держприкордонслужба) медичного огляду громадян призовного віку, військовозобов`язаних і жінок, які приймаються на військову службу за контрактом, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах (далі – ВВНЗ), військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей, колишніх військовослужбовців Держприкордонслужби, працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі – ДІВ), джерелами електромагнітних полів (далі – ЕМП), лазерного випромінювання (далі – ЛВ), мікроорганізмами I, II груп патогенності, працівників суден забезпечення плавскладу та працівників льотного складу Держприкордонслужби з метою визначення їхньої придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), установлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв і визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
43.          Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Глави ІІ Положення №333 штатною ВЛК є Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України (далі – ЦВЛК).
44.          Підпунктом 1.8 пункту 1 Глави ІІ Положення №333 передбачено, зокрема, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, затверджувати (не затверджувати), а також контролювати постанови будь-якої ВЛК (ЛЛК) Держприкордонслужби.
45.          Відповідно до пункту 2.1 Глави ІІ Положення №333 серед основних завдань військово-лікарських комісій Держприкордонслужби виокремлено, зокрема визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.
46.          Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Глави ІІ Положення №333 для виконання зазначених завдань у Держприкордонслужбі створюються штатна військово-лікарська комісія та позаштатні постійно та тимчасово діючі військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), а також позаштатні постійно діючі лікарсько-льотні комісії (далі – ЛЛК). ВЛК і ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (додаток 2) (далі – довідка ВЛК), протоколом (додаток 3) засідання ВЛК із визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Строк оформлення свідоцтва про хворобу ВЛК становить не більше 5 робочих днів із дня огляду.
47.          У прийнятті постанов усі ВЛК і ЛЛК є незалежними, а у своїй роботі керуються Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та цим Положенням (пункт 2.4 Глави ІІ Положення №333).
48.          Підпунктом 1.1 пункту 1 Глави ІІІ Положення №333 встановлено, що медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення: придатності (кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до проходження військової служби у складі миротворчого персоналу; військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців до служби в плавскладі; кандидатів на навчання у ВВНЗ; військовослужбовців, працівників Держприкордонслужби для роботи з ДІВ, джерелами ЕМП, ЛВ, мікроорганізмами I, II груп патогенності; працівників суден забезпечення плавскладу Держприкордонслужби).
49.          Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснень щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5) (далі – Розклад хвороб), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 6) і Переліку хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до льотної роботи, та пояснень щодо застосування статей цього переліку в Держприкордонслужбі (додаток 7) (далі – Перелік хвороб) (підпункт 1.2 пункту 1 Глави ІІІ Положення №333).
50.          Відповідно до підпунктів 11.1 і 11.2 пункту 11 Глави ІІІ Положення №333 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні та у своїй роботі керуються законодавством України. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їхня окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються та переглядаються ЦВЛК. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
51.          Згідно з підпунктом 11.3 пункту 11 Розділу ІІІ Положення №333 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Придатний»; «Непридатний»; «Потребує»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний».
52.          За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за Графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: «Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби» (підпункт 11.4 пункту 11 Розділу ІІІ Положення №333).
53.          За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за Графами II, III, IV, ВЛК приймає одну з таких постанов: «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний до військової служби» (підпункт 11.5 пункту 11 Розділу ІІІ Положення №333).
VI. Позиція Верховного Суду
54.          Щодо посилання ОСОБА_1 на довідку військово-лікарської комісії Київського районного військового комісаріату від 20.06.2017 №245, копію виписки з історії хвороби від 07.08.2017 №3013/1073 та копію консультативного висновку спеціаліста (кардіолога) від 09.08.2017, як на прямі докази його непридатності до військової служби та заниження відповідачами хвороб, пов`язаних із проходженням військової служби, Суд зазначає, що такі не були подані до судів першої та апеляційної інстанцій.
55.          Водночас Суд діє в межах повноважень, визначених статтею 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020), та не має права встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази, надавати їм оцінку.
56.          Отже, будь-які нові докази, які подані скаржником до суду касаційної інстанції, однак не були подані до судів першої та апеляційної інстанцій, Судом не приймаються до уваги.
57.          Стосовно доводів ОСОБА_1 про необхідність визначення його придатності до військової служби за графою IV Розкладу хвороб (як військовослужбовця, який проходить службу у плавскладі Державної прикордонної служби України), Суд зазначає таке.
58.          Контингентів, що проходять медичний огляд за графами Розкладу хвороб поділено на чотири графи.
59.          На підставі статей 40-в, 38-в, 53-в, 55-б, 49-а графи II Розкладу хвороб стосовно позивача ВЛК КГ ДПС м.   Одеси прийнято спірне рішення про обмеження придатності до військової служби. Отже, позивача віднесено до контингенту, що проходить медичний огляд відповідно до графи II.
60.          Так, до графи ІІ Розкладу хвороб відносяться – громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом, та військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу, курсанти 1 – 3 курсів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби.
61.          Суди попередніх інстанцій, перевіряючи висновок ВЛК КГ ДПС м.   Одеси, указали, що, відповідно до Розкладу хвороб, особи, які мають захворювання, визначені у статтях 40 «в», 38 «в», 53 «в», 55 «б», 49 «а» графи ІІ, визначені як «Придатні до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально».
62.          З огляду на це, на думку судів попередніх інстанцій, наявні у позивача хвороби не є такими, щодо яких приймається рішення про «Непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у військовий час».
63.          Однак Суд звертає увагу на те, що позивач служив у військовій частині № НОМЕР_1 , загоні морської охорони ДПС України, проходив службу на посаді старшого техніка-командира плавучої казарми (проєкту Р-140), відділення шкіперо-технічного забезпечення відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України.
64.          Як встановлено Судом, позивач під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції наголошував на тому, що плавуча казарма (проєкту Р-140), на якій він проходив службу, є плавскладом. Подавши до суду, зокрема, формуляр суднового брандвахта на з/б корпусі (том 3, а.с.   19-20).
65.          Одеський загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина №1485) заперечив проти позиції позивача щодо перебування його на посаді плавскладу (том 3, а.с.   24-27). Зазначивши, зокрема, що в пункті 1.1 Правил визначення придатності за станом здоров`я осіб для роботи на суднах, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 листопада 1996 року №347, зазначено, що судно – це самохідна чи несамохідна плавуча споруда, що використовується: для перевезення вантажів, пасажирів, багажу і пошти, для рибного чи іншого морського промислу, розвідки і добування корисних копалин, рятування людей і суден, що зазнають лиха на морі, буксирування інших суден і плавучих об`єктів, здійснення гідротехнічних робіт чи піднімання майна, що затонуло у морі; для несення спеціальної державної служби (охорона промислів, санітарна і карантинна служби, захист моря від забруднення тощо); для наукових, навчальних і культурних цілей; для спорту; для інших цілей, що зареєстроване в Державному судновому реєстрі України чи в Судновій книзі України як судно і плаває під Державним прапором України. Плавуча казарма (проєкту Р-140) не використовувалась та не застосовувалась для заходів, які визначені в описовому пункті. Корабельно-катерний склад Одеського загону морської охорони не реєструються в Державному судновому реєстрі України чи в Судновій книзі України.
66.          Суд апеляційної інстанції указаним обставинам оцінки не надав, доводи сторін не перевірив.
67.          Суд зазначає, що громадяни призовного віку, військовозобов`язані та жінки, військовослужбовці, яких відбирають на військову службу за контрактом у плавскладі, та військовослужбовці, які проходять військову службу у плавскладі Держприкордонслужби відноситься до графи IV Розкладу хвороб.
68.          Вимоги до стану здоров`я осіб, зазначених у графі IV Розкладу хвороб, є більш жорсткими ніж до стану здоров`я осіб, зазначених у графі ІІ Розкладу хвороб. Тому обставини щодо несення позивачем служби в плавскладі під час проходження медичного огляду є важливими для визначення придатності його до військової служби.
69.          З огляду на норми статті 159 КАС України (у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанцій) обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
70.          Судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд уважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд урахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував установлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
71.          За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
72.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
73.          Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
74.          Згідно пункту 1 частини другої статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
75.          Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
76.          За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
77.          Суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені в ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
VII. Судові витрати
78.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
79.          Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
80.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
81.          Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року скасувати.
82.          Справу №815/5707/16 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, Військово-лікарської комісії клінічного госпіталю Державної прикордонної служби м. Одеси, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Одеського загону морської охорони Державної прикордонної служби України – про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди направити на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
83.          Судові витрати не розподіляються.
84.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко