ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року	Львів	Справа № 457/775/20 пров. № А/857/13645/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                             Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                  Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:         Копанишин Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 09 жовтня 2020 року, головуючий суддя – Грицьків В.Т., ухвалене у м. Трускавець, повний текст якого складено 24.04.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Трускавецького ВП ГУНП у Львівській області в особі інспектора СРПП №2 ПП Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області Паховича Андрія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
                                                     В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Трускавецького ВП ГУНП у Львівській області в особі інспектора СРПП №2 ПП Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області Паховича Андрія Андрійовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 412275 від 24.04.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що  24.04.2020 року, він керуючи автомобілем «Opel Vectra» приблизно о 20 год. 55 хв., рухався по вул. Сагайдачного в м. Трускавець зі швидкістю 48 км/год. Проїжджаючи пішохідний перехід регульований світлофором на зелений сигнал світлофора, знаходячись в районі розміщення стоп-лінії, світлофор подав жовтий сигнал. В цей момент, він розуміючи, що при даній швидкості не зможе зупинити автомобіль не вдаючись до екстреного гальмування, зменшив швидкість, на скільки йому дозволяла швидкість автомобіля, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху. Проїхавши пішохідний перехід з забезпеченням безпеки дорожнього руху, він був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 ПП Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області Паховичем А.А. Інспектор пояснив причину зупинки тим, що він проїхав на заборонний (жовтий) сигнал світлофора і правопорушення зафіксовано в режимі відеозйомки. Він висловив працівнику поліції свою незгоду та аргументи, що ним були дотримані Правила дорожнього руху, однак інспектор виніс постанову серії БАА № 412275, згідно з якою на нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Про свою незгоду з винесеною постановою він зазначив в даній оскаржуваній постанові поруч з підписом, так як був абсолютно впевненим у тому, що він дотримався всіх Правил дорожнього руху.
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 09 жовтня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення та визначення ступеню вини, прийняттю рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності передує своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин, чого відповідачем не було зроблено.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зокрема, постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 ПП Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області Паховича А.А. серії БАА № 412275 від 24.04.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. 
За змістом вказаної постанови, 24.04.2020 року о 20 год. 47 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.ґ ПДР. 
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів про неможливість зупинитися у визначеному ПДР місці при проїзді регульованого пішохідного переходу позивач не надав, а з переглянутого відеозапису встановлено, що він мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до пішохідного переходу, ще під час мигаючого зеленого сигналу світлофора, який працював перед увімкненням жовтого сигналу світлофора.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Як встановлено ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Так, згідно із п.8.7.3.ґ ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 – 279-4 цього Кодексу.
Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Матеріалами справи, зокрема, відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Vectra» порушив вимоги п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.
Як встановлено п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У відповідності до п. 2.3. ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 12.1. ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Крім цього, що п. 8.7.3 ПДР передбачає, що  жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, він  також ще й зазначає те, що зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Із наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що перед ввімкненням жовтого сигналу світлофора передував зелений миготливий сигнал.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, побачивши зелений миготливий сигнал повинен був врахувати цю обставину та вчинити необхідні дії для виконання вимог ПДР.
Також із вказаного відеозапису судом встановлено, що дії щодо зменшення швидкості були вчинені позивачем не на виконання вимог сигналу світлофора, а для здійснення маневру – повороту праворуч, оскільки ним було подано відповідний сигнал.
З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відтак вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржена постанова по справі про адміністративне правопорушення є правомірною.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 09 жовтня 2020 року у справі №457/775/20 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 27.11.2020 року.