Постанова
Іменем України
 
18 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 725/6025/18
 
провадження № 61-1817св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А. 
Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг»,
третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримова Нелля Сабіровна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2019 року 
у складі судді Федіної А. В. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 рокуу складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., 
ВСТАНОВИВ: 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк), Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» (далі - ТОВ «Естейт Селлінг»), третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримова Н. С., про визнання договору іпотеки недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CVSNGK00000044, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит 
у розмірі 31 280 дол. США.
25 травня 2007 року для забезпечення виконання зобов`язань між ними та банком укладений договір іпотеки № CVSNGK00000044 за умовами якого, 
в іпотеку передано квартиру 
АДРЕСА_1 , яка їм належала на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2007 року.
Зазначали, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці 
від 25 листопада 2013 року, частково зміненим рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22 січня 2014 року, звернуто стягнення на вказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені 
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 176 750 грн.
26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТзОВ «Естейт Селлінг» укладений договір купівлі-продажу предмета іпотеки, відповідно до якого було реалізовано іпотечне майно, а саме квартиру 
АДРЕСА_1 . Цього ж дня між вказаними сторонами договору купівлі-продажу укладено договір іпотеки згідно з яким 
ТОВ «Естейт-Селінг» передало спірну квартиру в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк».
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, 
з посиланням на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Вказували, що незважаючи на наявність указаного судового рішення, 
05 серпня 2016 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право приватної власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 26 січня 2016 року.
Ураховуючи зазначене,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визнати договір іпотеки квартири 
АДРЕСА_1 , укладений 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» 
та ТзОВ «Естейт Селлінг», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С. та зареєстрований в реєстрі за № 104, недійсним.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 вересня 
2019 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недійсним договір іпотеки квартири 
АДРЕСА_1 , укладений 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТзОВ «Естейт Селлінг», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С. та зареєстрований в реєстрі за № 104.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки право власності ТОВ «Естейт Селлінг» на предмет іпотеки за оспорюваним договором скасовано судовим рішенням, тому наявні підстави для визнання спірного договору іпотеки недійсним.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТКБ«ПриватБанк» залишено без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 вересня 
2019 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що передаючи в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану квартиру ТзОВ «Естейт Селінг» не набуло на неї права власності в установленому законом порядку, отже, не мало права на розпорядження спірним нерухомим майном, а тому оспорений іпотечний договір є недійсним, оскільки він суперечить ЦК Українита Закону України «Про іпотеку».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2020 року до Верховного Суду, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 31 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк».
Ухвалою судді Верховного Суду від 11 лютого 2020 року прийнято до провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каримової Н. С.
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що позивачі у вказаній справі не заявлявляли вимог про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, 
в тому числі шляхом скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «Естейт Селлінг». Також суди не звернули уваги на той факт, що запис про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до моменту його скасування у визначеному законом порядку підтверджує право власності особи на майно і є самостійною підставою для посвідчення договору іпотеки. 
 
Касаційна скарга приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каримової Н. С. мотивована тим, що висновки судів про те, що ТОВ «Естейт Селлінг» не мало права укладати оспорюваний договір іпотеки, оскільки не набуло право власності на відповідне майно, є помилковим, оскільки при посвідченні договору іпотеки рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Естейт Селлінг» 
від 26 січня 2016 року не було скасовано, до Державного реєстру запис про скасування державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не внесено. Таким чином, при укладенні договору іпотеки дотримані всі вимоги законодавства України та правила вчинення нотаріальних дій, 
а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу 
У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», в якому зазначають, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каримової Н. С. задоволенню не підлягають.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Судом встановлено, що 16 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позивальнику кредит у розмірі 31 280 дол. США 
(а.с. 9-11).
25 липня 2007 року для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 16 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір іпотеки відповідно до умов якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 листопада 2013 року, яке частково змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 22 січня 2014 року, звернуто стягнення на вказану вище квартиру шляхом її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені 
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 176 750 грн (а.с. 16-19).
26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» укладений договір купівлі-продажу предмета іпотеки, відповідно до якого було реалізовано іпотечне майно, зокрема квартиру 
АДРЕСА_1 .
Також 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» укладений договір іпотеки квартири 
АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н. С. та зареєстрований в реєстрі за № 104 (а.с. 53-58).
05 серпня 2016 року на підставі зазначеного договору іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 
(а.с. 24).
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Естейт Селлінг», третя 
особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каримова Н. С., про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволено. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 26 січня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», недійсним (а.с .125-127).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
За змістом статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом (редакція чинна на момент укладення оспорюваного договору).
Ураховуючи зазначене, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що належність на праві власності предмету іпотеки іпотекодавцю на момент укладення договору іпотеки є обов`язковою умовою.
Згідно з пунктом 7 спірного договору іпотеки право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджувалось договором купівлі-продажу 
від 26 січня 2016 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 26 січня2016 року (а.с. 53).
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, 
а також моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК Україниякщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, 
а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що постановою Чернівецького апеляційного суду 
від 02 травня 2019 року визнано договір купівлі-продажу спірної квартири від 26 січня 2016 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», недійсним, дійшов правильного висновку про те, що передаючи 
в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк», вказану квартиру, ТОВ «Естейт Селінг» не набуло на неї права власності в установленому законом порядку та не мало права на розпорядження спірним нерухомим майном, а тому оспорений іпотечний договір суперечить ЦК Українита Закону України «Про іпотеку».
Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначають
у касаційних скаргах заявники.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каримової Неллі Сабіровни залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 вересня 
2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 26 грудня 
2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
Ю. В. Черняк