ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/7679/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
за участю секретаря судового засідання - Гогуся В.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 (Тищенко О.В., Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.) та рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 (Трофименко Т.Ю.) у справі №910/7679/19
за позовом Приватного акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про зобов`язання вчинити дії
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1. Приватне акціонерне товариство "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - Відповідач) про зобов`язання Відповідача: 1)здійснити остаточну алокацію місячних подач та відборів при транспортуванні природного газу у травні місяці 2018 року, а саме - надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м; 2) за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів при транспортуванні природного газу у травні 2018 року підписати у двох примірниках акт наданих по договору транспортування природного газу №1512001003 від 23.12.2015 послуг за травень 2018 року, в якому зазначити обсяг надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м; 3) за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів при транспортуванні природного газу у травні 2018 року, на виконання умов договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018 здійснити закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу в обсязі 6  294,223 тис.куб.м; 4) збільшити поточний обсяг природного газу у газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання Позивача на 817,472 тис.куб.м.
2. Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням Відповідачем зобов`язань за договорами постачання, транспортування та зберігання природного газу, укладених між Позивачем та Відповідачем.
Короткий зміст оскаржуваного рішення, ухваленого судом першої інстанції
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Відповідача: 1) здійснити остаточну алокацію місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні місяці 2018 року, а саме - надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м; 2) за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні 2018 року підписати у двох примірниках акт наданих по договору транспортування природного газу №1512001003 від 23.12.2015 послуг за травень 2018 року, в якому зазначити обсяг надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м; 3) за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні 2018 року на виконання умов договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018 здійснити закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу, в обсязі 817,472 тис.куб.м. В іншій частині позову відмовлено.
4. Рішення суду мотивовано тим, що за результатами алокації травня 2018 року Відповідач встановив, що обсяг природного газу, спожитого споживачем Позивача - ПАТ "АПК-Інвест" у вказаному місяці та відповідно розподіленого йому ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", становить 987,414 тис.куб.м, що на 803,414 тис.куб.м більше обсягу природного газу, ніж такому споживачу було підтверджено (184,000 тис.куб.м природного газу). При цьому, рішенням господарського суду Донецької області від 20.05.2019 у іншій справі №910/1269/18 встановлено, що дійсний обсяг спожитого ПАТ "АПК-Інвест" природного газу у травні 2018 року становив 169,942 тис.куб.м. Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що у Позивача залишився нереалізований обсяг природного газу у розмірі 817,472 тис.куб.м (987,414 тис.куб.м - 169,942 тис.куб.м), який не може вважатися протранспортованим Відповідачем газотранспортною системою за договором транспортування. Водночас, Відповідачем не було подано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що спірний обсяг газу у розмірі 817,472 тис.куб.м було відібрано Позивачем чи його споживачами, у тому числі ПАТ "АПК-Інвест".
Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції
5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 залишено без змін з тих же підстав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача
6. Відповідач подав касаційну скаргу на постанову та рішення судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Аргументи учасників справи
Доводи Відповідача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)
7. Задовольнивши позовну вимогу про зобов`язання Відповідача здійснити остаточну алокацію місячних подач та відборів Позивача у спірний період, суди попередніх інстанцій суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимого доказу, а саме, звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за травень 2018 року.
8. Судом апеляційної інстанції не враховано, що Відповідач з 01.01.2020 не має статусу Оператора газотранспортної системи і, як наслідок, вже не наділений функціями здійснення алокації, а тому не зобов`язаний здійснювати дії, вчинення яких не є обов`язковим для Відповідача.
9. В частині підписання акту наданих послуг за результатом здійснення остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача у спірний період та здійснення закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу, в обсязі 817,472 тис.куб.м, судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №910/17290/18, внаслідок чого порушено статтю 19 Конституції України, статтю 236 ГПК України, частини 1, 2 статті 14 ЦК України, пункт 1 глави 1 розділу 4, пункт 1 глави 1, пункти 1, 5 глави 5 розділу 9 Кодексу газосховищ.
Позиція Позивача у відзиві на касаційну скаргу
10. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи по суті надано оцінку всім доказам в матеріалах справи, правомірно обрано (підтверджено) належний спосіб захисту прав та інтересів Позивача з метою захисту його майна та майнових прав, а рішення та постанова ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. При цьому, Відповідачем після прийняття оскаржуваної постанови, рішення суду першої інстанції виконано в повному обсязі, про що свідчать підписані між сторонами відповідні акти.
10.1. До відзиву на касаційну скаргу Позивачем додано копії актів, які, відповідно до прохальної частини відзиву, Позивач просить долучити до матеріалів справи. Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
ПОЗИЦІЯ  ВЕРХОВНОГО  СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
11. Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, Відповідач оскаржує рішення та постанову судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України.
12. Відповідно до пунктів 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу (пункт 4).
12.1. При цьому, згідно з частиною 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу (пункт 1); суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 3).
13. Проте обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не підтвердилися з огляду на таке.
14. У поданій касаційній скарзі Відповідач, обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, вказав, що в частині підписання акту наданих послуг за результатом здійснення остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача у спірний період та здійснення закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу, в обсязі 817,472 тис.куб.м, судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №910/17290/18, внаслідок чого порушено статтю 19 Конституції України, статтю 236 ГПК України, частини 1, 2 статті 14 ЦК України, пункт 1 глави 1 розділу 4, пункт 1 глави 1, пункти 1, 5 глави 5 розділу 9 Кодексу газосховищ.
14.1. Зокрема, скаржник зазначає, що у справі №910/17290/18 Верховним Судом зроблено наступний висновок: "Разом з цим, в частині зобов`язання відповідача підписати у двох примірниках акт про рух природного газу у газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника, відобразивши у ньому, що на рахунку зберігання позивача станом на кінець звітного місяця листопада 2018 року обліковується 89  949,554 тис.куб.м природного газу на підставі договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018, то колегія суддів не може погодитись з судовими рішеннями в частині задоволення таких вимог з огляду на їх передчасність.
Так, всупереч приписам п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, судами не зазначено жодного мотиву для задоволення цієї частини позову, не вказано про дослідження доказів, якими підтверджується обставини знаходження природного газу в газосховищах у зазначеному в позовній заяві обсязі 89  949,554 тис.куб.м, не вказано якими доказами підтверджується фактичний обсяг належного позивачу природного газу, наявного  у газосховищах, та, відповідно, не перевірено який обсяг газу має бути заначений в акті після закачування 23  262,195 тис.куб.м природного газу на виконання судового рішення у даній справі.
Крім того, задовольнивши вказану частину позову, суди в оскаржуваних рішеннях не навели жодної підстави для їх задоволення, зокрема, не встановили обставин відмови відповідача від підписання відповідного акта, відтак не надали належної оцінки факту порушення відповідачем права позивача, на захист якого спрямована така вимога".
15. Так, Верховний Суд постановою від 01.10.2019 у справі №910/17290/18, на яку скаржник послався як на підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, передав на новий розгляд справу в частині задоволення позову про зобов`язання АТ "Укртрансгаз" підписати у двох примірниках акт про рух природного газу у газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника, відобразивши у ньому, що на рахунку зберігання позивача станом на кінець звітного місяця листопада 2018 року обліковується 89  949,554 тис.куб.м природного газу. В іншій частині рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишено без змін.
15.1. При цьому, направляючи справу №910/17290/18 у вказаній частині щодо зазначеної вище конкретно визначеної позовної вимоги на новий розгляд, Верховний Суд виходив з підстав, про які скаржник зазначає у своїй касаційній скарзі як висновок, який судами попередніх інстанцій у цій справі №910/7679/19 не враховано (пункт 14.1 постанови).
16. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.
17. Водночас, Касаційний господарський суд зазначає, що, як встановили суди обох інстанцій і колегія суддів з цим погоджується, Позивачем, звертаючись до суду з позовом в межах цієї справи №910/7679/19 було заявлено позовні вимоги, перелік яких вказано в пункті 1 постанови. Така позовна вимога, як "зобов`язання АТ "Укртрансгаз" на підставі договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018 підписати у двох примірниках акт про рух природного газу у газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника….", яка була заявлена в межах іншої справи №910/17290/18 і в частині розгляду якої вказану справу Верховним Судом направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, не була предметом позову у цій справі №910/7679/19.
18. Посилання скаржника (пункт 9 постанови) на те, що в частині підписання акту наданих послуг за результатом здійснення остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача у спірний період та здійснення закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу, в обсязі 817,472 тис.куб.м, судами попередніх інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №910/17290/18, внаслідок чого порушено статтю 19 Конституції України, статтю 236 ГПК України, частини 1, 2 статті 14 ЦК України, пункт 1 глави 1 розділу 4, пункт 1 глави 1, пункти 1, 5 глави 5 розділу 9 Кодексу газосховищ, колегією суддів відхиляється з огляду на таке.
19. Як встановлено судами попередніх інстанцій, оскільки права та обов`язки між сторонами у цій справі виникли на підставі договору транспортування природного газу №1512001003 від 23.12.2015 та договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018, то спірні правовідносини регулюються загальними положеннями, зокрема, Законами України "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про нафту і газ", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, та Кодексом газосховищ, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2495.
20. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).
21. Пунктами 2.1, 2.2 договору транспортування визначено, що оператор (Відповідач) надає замовнику (Позивач) послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі. Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених договором. Як вбачається із преамбули до договору, його укладено у відповідності до Закону України "Про ринок природного газу" та кодексу ГТС.
22. Під час розгляду справи суди встановили, що за результатами алокації травня 2018 року Відповідач встановив, що обсяг природного газу, спожитого споживачем Позивача - ПАТ "АПК-Інвест" в цьому місяці та відповідно розподіленого йому ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" становить 987,414 тис.куб.м, що на 803,414 тис.куб.м більше обсягу природного газу, ніж такому споживачу було підтверджено (184,000 тис.куб.м природного газу).
23. Однак, надалі в судовому порядку (рішення господарського суду Донецької області від 20.05.2019 у справі №910/1269/18) було встановлено, що дійсний обсяг спожитого ПАТ "АПК-Інвест" природного газу у травні 2018 року становив 169,942 тис.куб.м. 
24. Таким чином, як досліджено судами обох інстанцій, у Позивача залишився нереалізований обсяг природного газу у розмірі 817,472 тис.куб.м (987,414 тис.куб.м. - 169,942 тис.куб.м), який не може вважатися протранспортованим Відповідачем газотранспортною системою за договором транспортування. 
25. Зважаючи на наведене, 11.04.2019 Позивач подав Відповідачу звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за травень 2018 року (Форма Док. - Ф8-Зв -а), який був сформований з урахуванням виникнення залишку нереалізованого природного газу (позитивного небалансу) у обсязі 817,472 тис.куб.м. Так, за даними цього звіту, подано в газотранспортну систему всього 102  345,978 тис.куб.м, отримано з газотранспортної системи всього 102  345,978 тис.куб.м, постачання споживачам по власних договорах всього 23  631,595 тис.куб.м, з яких ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" отримано 1  650,307 тис.куб.м, а обсяг підтверджених номінацій по ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" - 1  889,700 тис.куб.м, небаланс - 6  294,223 тис.куб.м.
25.1. Позивач листом від 11.04.2019 звернувся до Відповідача з проханням здійснити балансування (розподіл) природного газу власного видобутку Позивача за травень місяць 2018 року з урахуванням наданих оператором ГРМ оператору ГТС актів від 28.02.2019, що підтверджують споживання споживачем (ПАТ "АПК-Інвест") у травні 2018 року природного газу, постачальником якого є Позивач, в обсязі саме 169,942 тис.куб.м. При цьому, різницю природного газу обсязі 817,472 тис.куб.м, облікувати, як закачаний до ПСГ з відповідним збільшенням загального обсягу природного газу в ПСГ, що належить Позивачу, на той же обсяг. До вказаного листа Позивачем долучено звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування від 11.04.2019 за травень 2018 року (Форма Док. - Ф8-Зв -а).
26. Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, вказана у звіті інформація не була взята Відповідачем до уваги, зазначена вище вимога Позивача залишилась Відповідачем без відповіді та виконання, дій щодо корегування належного Позивачу та ніким не спожитого природного газу у обсязі 817,472 тис.куб.м ним здійснено не було, а газ у обсязі 987,414 тис.куб.м так і залишився алокованим за Позивачем.
27. Надавши оцінку всім зібраним у справі доказам в порядку статті 86 ГПК України, суди дійшли висновку, що Відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що спірний обсяг газу у розмірі 817,472 тис.куб.м було відібрано Позивачем чи його споживачами, у тому числі, ПАТ "АПК-Інвест".
28. Враховуючи встановлені судами обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про зобов`язання Відповідача здійснити остаточну алокацію місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні місяці 2018 року, а саме - надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м, а також за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні 2018 року, підписати у двох примірниках акт наданих по договору транспортування природного газу №1512001003 від 23.12.2015 послуг за травень 2018 року, в якому зазначити обсяг надходження природного газу до Газотранспортної системи України - 102  345,978 тис.куб.м, передача (отримання) природного газу з Газотранспортної системи України (постачання споживачам по власних договорах та передача у віртуальній торговій точці) - 96  051,755 тис.куб.м та закачка природного газу в ПСГ 6  294,223 тис.куб.м.
29. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача за результатами остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача при транспортуванні природного газу у травні 2018 року, на виконання умов договору зберігання (закачування, відбору) природного газу №1805000459 від 14.05.2018 здійснити закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу в обсязі 6  294,223 тис.куб.м, суди обох інстанцій, врахувавши вимоги пункту 1 глави 1 розділу ІV, пункти 1, 2 глави 4 розділу ІХ, пункти 1, 5 глави 5 розділу ІХ Кодексу газосховищ дійшли висновку, що, оскільки Відповідач є одночасно оператором ГТС та оператором ГС, а тому на підставі Кодексу газосховищ та на виконання договору зберігання, у зв`язку із виникненням у Позивача за результатами травня 2018 року позитивного небалансу - нереалізованого газу в обсязі 6  294,223 тис.куб.м (з урахуванням 817,472 тис.куб.м), Відповідач, як оператор ГС, повинен був здійснити закачування відповідного обсягу природного газу до підземних газосховищ (ПГС).
30. Відповідно до пункту 6.12 договору зберігання, послуги, що надаються за цим договором у звітному місяці, крім випадку, передбаченого пунктом 3.15 договору, оформляються двосторонніми актами наданих послуг між оператором і замовником. У випадку, визначеному в пункті 3.15 договору, послуги оператора оформлюються шляхом складання акта в односторонньому порядку, який направляється на адресу замовника. Згідно з пунктом 3.15 договору зберігання у випадку повідомлення оператором ГТС про наявність неврегульованого місячного позитивного небалансу до 12 числа місяця, наступного за звітним, оператор в односторонньому порядку оформляє акт в обсязі небалансу замовника.
31. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на виконання умов договору зберігання замовник (Позивач) передав, а виконавець (Відповідач) прийняв і здійснив закачування шляхом заміщення до ПСГ у травні 2018 року природний газ в обсязі 5  476,751 тис.куб.м, що підтверджується актом №205/03-18 приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ від 31.05.2018.
32. Отже, з огляду на те, що Відповідачем за наслідками алокації у травні 2018 року на виконання умов договору зберігання вже було закачано до ПСГ природний газ в обсязі 5  476,751 тис.куб.м, то підстав для повторного закачування такого обсягу газу немає, а тому попередні судові інстанцій обґрунтовано визначили, що позовна вимога в частині зобов`язання здійснити закачування до підземних сховищ природного газу, що належить Позивачу в обсязі 6  294,223 тис.куб.м підлягає частковому задоволенню на осяг 817,472 тис.куб.м, що становить різницю між обсягами необхідного до закачування газу та фактично закачаного.
33. При цьому, суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що рішення судів попередніх інстанцій у даній справі №910/7679/19 прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права (частини 1, 2 статті 14 ЦК України, пункт 1 глави 1 розділу 4, пункт 1 глави 1, пункти 1, 5 глави 5 розділу 9 Кодексу газосховищ) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №910/17290/18, оскільки вирішуючи спір у справі №910/17290/18 Верховний Суд в частині, в якій погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, перевірив правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема, вказаних положень Кодексу газосховищ.
34. Водночас, у справі №910/17290/18 рішення попередніх судових інстанцій були скасовані Верховним Судом в лише в частині задоволення позову про зобов`язання Акціонерного товариства "Укртрансгаз" підписати у двох примірниках акт про рух природного газу у газосховищах, що обліковується на рахунку зберігання замовника, відобразивши у ньому, що на рахунку зберігання позивача станом на кінець звітного місяця листопада 2018 року обліковується 89  949,554 тис.куб.м природного газу, з передачею справи в цій частині на новий розгляд, що не означає остаточного вирішення спору з приводу спірного питання у такій справі, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у справі. Слід також зазначити, що за результатами нового розгляду справи (у вказаній вище частині) фактично-доказова база в ній може змінитися, адже направлення справи на новий розгляд стало наслідком недостатнього дослідження у ній обставин і доказів, і така зміна, у свою чергу, може вплинути на правові висновки, які будуть зроблені в ній.
35. Оскаржуючи судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України (пункт 7 постанови), Відповідач зазначив, що в частині задоволення вимоги про здійснення остаточної алокації місячних подач та відборів Позивача у спірний період, суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України) та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за травень 2018 року) (пункт 3 частини 3 статті 310 ГПК України).
36. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
36.1. Зважаючи на наведене вище, оскільки обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не підтвердилися (пункт 33 постанови), тому відсутні підстави вважати, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не досліджено зібрані у справі докази.
37. Також, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для надання оцінки звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування від 11.04.2019 за травень 2018 року, який був сформований з урахуванням виникнення залишку нереалізованого природного газу в спірному обсязі та відхиляє доводи скаржника про те, що вказаний звіт є недопустимим доказом з огляду на таке.
38. Так, статтею 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
39. Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
40. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).
41. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
42. Враховуючи наведені вимоги процесуального законодавства, раціонально вважати, що у даному спорі звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування від 11.04.2019 за травень 2018 року, який був сформований з урахуванням виникнення залишку нереалізованого природного газу в спірному обсязі, є допустимим доказом наявності обставин, з якими пов`язано наявність підстав для здійснення балансування та остаточної алокації місячних подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу травня 2018 року. Відповідачем не зазначено, з посиланням на норми законодавства, яким саме його положенням чи умовам договору суперечить врахування такого доказу як звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування від 11.04.2019 за травень 2018 року. При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій та не спростовано скаржником в порядку статті 74 ГПК України, Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що спірний обсяг газу було відібрано Позивачем чи його споживачами. В силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
43. Таким чином, в ході здійснення касаційного провадження у даній справі не підтвердилися доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій встановили суттєві обставини на підставі недопустимих доказів, а тому не підтверджується у даному випадку і підстава касаційного оскарження, що визначена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України.
44. Щодо посилання скаржника, про яке наведено в пункті 8 постанови, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції відповідно до статті 269 ГПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а рішення суду першої інстанції було ухвалено 07.10.2019, що виключає встановлення наявності обставин на час ухвалення судом рішення у цій справі, які пов`язані з тим, що Відповідач, як він стверджує, з 01.01.2020 не має статусу Оператора газотранспортної системи і, як наслідок, вже не наділений функціями здійснення алокації.
45. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні справи суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки судів про наявність підстав для часткового задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
46. Оскільки предметом розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, тому, проаналізувавши зміст судових рішень, слід дійти висновку, що судами були прийняті рішення відповідно до встановлених ними обставин на підставі поданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер, притаманний для правовідносин, які виникли саме між сторонами справи, які є суб`єктами таких відносин.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
47. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
48. Враховуючи те, що доводи касаційної скарги Відповідача про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, вважає, що оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.
Щодо розподілу судових витрат
49. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 у справі №910/7679/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Суховий В.Г.

Судді                                                                                          Берднік І.С.

                                                                                                    Міщенко І.С.